Справа № 826/2244/15
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 січня 2019 року

м. Київ

справа №826/2244/15

адміністративне провадження №К/9901/3375/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М.,

суддів Анцупової Т.О., Стародуба О.П.,-

розглянув у письмовому провадженні

касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «УКРАЇНСЬКИЙ ФІНАНСОВИЙ СВІТ» Гончарова Сергія Івановича

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва 23.04.2015 (головуючий суддя Літвінова А.В.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25.06.2015 (колегія суддів у складі: головуючого судді Кучми А.Ю., суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.) у справі

за позовом ОСОБА_4

до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «УКРАЇНСЬКИЙ ФІНАНСОВИЙ СВІТ» Гончарова Сергія Івановича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

І. ПРОЦЕДУРА

1. ОСОБА_4 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Комерційний банк «Український фінансовий світ" Гончарова С.І. (далі - відповідач-1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач-2 або Фонд) про:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача-1 щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

- зобов'язання відповідача-1 включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» (далі - банк) за рахунок Фонду;

- зобов'язання відповідача-2 включити позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в банку, за рахунок Фонду.

2. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.04.2015, залишеній без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.06.2015, позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову відповідача-1, оформлену листом від 02.12.2014 №001/394 щодо включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, згідно з договором банківського вкладу від 05.07.2014 №44154.

Зобов'язано відповідача-1 подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в банку за рахунок Фонду.

Зобов'язано Фонд включити позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в банку за рахунок Фонду.

Відмовлено в задоволенні інших позовних вимог.

3. Відповідач-1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати ці судові рішення та відмовити у задоволенні позову повністю.

4. Ухвалою від 14.07.2015 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження та зупинив виконання оскаржуваних судових рішень до закінчення судового розгляду в суді касаційної інстанції.

5. 16.07.2015 на його адресу надійшло письмове заперечення відповідача-2 з проханням у задоволенні касаційної скарги відмовити.

6. У зв'язку з ліквідацією вказаного суду касаційної інстанції справу передано для розгляду Верховному Суду (далі - Суд).

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

7. 05.07.2014 позивач уклала з вищевказаним банком договір банківського вкладу (депозиту) "Планер" від №44154, відповідно до якого банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 16500,00 доларів США у тимчасове строкове користування на строк до 08.08.2014 та зобов'язується сплачувати проценти за його користування.

8. У разі, якщо вкладник не звертається до банку за отриманням вкладу при настанні дати повернення вкладу, цей договір вважається продовженим (пролонгованим) на той самий строк.

9. Згідно з квитанцією від 05.07.2014 №TR.58464.200.85 того ж дня ОСОБА_5 перерахувала грошові кошти у розмірі 16500,00 доларів США на депозитний рахунок позивача.

10. На підставі постанови Правління Національного банку України від 14.08.2014 №491 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" до категорії неплатоспроможних" виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 14.08.2014 №69, згідно з яким з 15.08.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в банку Гончарова Сергія Івановича.

11. 10.11.2014 Постановою Правління НБУ №717 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано банк.

12. Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду від 13.11.2014 №119 розпочато процедуру ліквідації банку з відшкодуванням за рахунок Фонду коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання з 13.11.2014 та призначено Гончарова С.І. уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банком строком на 1 рік з 13.11.2014 до 12.11.2015.

13. На офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення про те, що з 21.11.2014 Фонд розпочинає виплати коштів вкладникам банку через ПАТ "Альфа-Банк".

14. Позивач зверталася до відповідачів із заявою, у якій просила включити її до переліку (реєстру) вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, та виплатити гарантовану суму відшкодування за вкладом.

15. Уповноважена особа у листі від 02.12.2014 №001/394 повідомила, що правочини ОСОБА_4 були вчинені виключно з метою штучного створення обов'язку Фонду гарантування щодо відшкодування грошових коштів, яке Фонд гарантування здійснюватиме за рахунок державних коштів, - такі правочини спрямовані на заволодіння державними коштами, а відповідно порушують публічний порядок. Договір її банківського вкладу від 05.07.2014 №44154 та операції з внесення та перерахування грошових коштів на рахунку, відкритому на його виконання, є нікчемними відповідно до вимог ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та ст.228 Цивільного кодексу України.

16. Позивачка з цим не погодилася і звернулася з позовом до суду.

ІІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ

17. Позивач обґрунтовує позовні вимоги протиправністю бездіяльності відповідача-1, внаслідок якої її позбавлено можливості отримати внесені згідно з договором кошти.

18. Відповідач-1 заперечує проти задоволення позову з тієї підстави, що позивач не вважається вкладником банку у зв'язку з нікчемністю її правочинів в силу закону.

19. Зауважує, що наказ від 18.11.2014 №6 щодо визнання правочинів, у тому числі позивача, нікчемними є чинним.

20. Відповідач-2 заперечував проти задоволення позову, посилаючись на нікчемність правочинів позивача у зв'язку з перерахуванням коштів на її рахунок іншою особою.

21. Стверджує про втрату позивачем статусу вкладника у зв'язку з прийняттям вищезгаданого наказу №6.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

22. Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з доведення позивачем прав вкладника банку та протиправності бездіяльності відповідача-1.

23. До спірних відносин він застосував ст.ст.3, 12, 26-27, 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон №4452-VI), пп.3-6 розділу ІІІ, пп. 2, 3 розділу IV Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09.08.2012 №14 (далі - Порядок №14).

24. Цей суд дійшов висновку про недоведеність відповідачами ознак нікчемності договору позивача з банком, у тому числі наявності обмежень щодо залучення вкладів у цьому періоді.

25. Суд апеляційної інстанції з висновками суду першої інстанції погодився. Застосував до спірних відносин, крім вищевказаних, додатково ст.ст.204, 215 Цивільного кодексу України.

26. Доводи відповідачів щодо дроблення на частки грошового вкладу шляхом зняття та наступним зарахуванням подрібнених часток на рахунки інших фізичних осіб, в тому числі і позивача, визнав не обґрунтованими.

27. Зазначив, що відповідно до довідки про рух коштів на рахунках клієнтів банку 05.07.2014 здійснювалось перерахування власником великого рахунку на депозитний рахунок позивача коштів у сумі 16500 доларів США. Ця обставина окремо не може свідчити про протиправність такої угоди. Наявність певних правочинів між позивачем та іншим клієнтом банку, а також підстави перерахування коштів не досліджені уповноваженою особою. Факти злочинної змови, шахрайства, надання переваг та інші жодними доказами не підтверджені.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

28. Відповідач-1 у касаційній скарзі посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати їх рішення та відмовити у задоволенні позову з наступних підстав.

29. Стверджує, що суди безпідставно не врахували, що кошти позивач отримав від іншого клієнта внаслідок дроблення вкладу зі значною сумою коштів, а також чинність його наказу про визнання нікчемними правочинів позивача.

30. Позивач була ідентифікована банком 04.07.2014 в 17:41, хоча депозитний договір укладений 05.07.2014, а операційний час банку - до 16:30.

31. Вважає, що суди надали неналежну правову оцінку квитанції про внесення коштів, оскільки відповідна операція з перерахунку коштів суперечила підзаконним нормативно-правовим актам.

32. Суди не врахували, що наказ щодо віднесення договору до категорії нікчемних від 18.11.2014 № 6 не скасовано.

33. Задовольняючи позовні вимоги до Фонду, суди не врахували відсутність з ним спору, передчасність таких вимог і зобов'язуючи внести позивача до Загального реєстру вкладників, втрутилися в дискреційні повноваження.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

34. Верховний Суд, перевіривши та оцінивши доводи касаційної скарги, дотримуючись меж касаційного перегляду, визначених ст.341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), врахував наступне.

35. Відповідно до ч.1 ст.351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

36. З приводу можливості віднесення позивача до категорії вкладників банку Суд врахував положення ст.2 Закону №4452-VI.

37. Зокрема, вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

38. Вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

39. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

40. Договір банківського вкладу згідно з ч.1 ст.1060 ЦК України укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

41. Отже законодавство не передбачає обмежень для визнання особи вкладником банку у випадках перерахування коштів на її користь іншим клієнтом. Немає таких обмежень і в укладеному ОСОБА_4 договорі банківського вкладу (депозиту) «Планер» № 44154 від 05.07.2014.

42. Зважаючи на встановлення судами факту внесення коштів на рахунок позивача у банку згідно з відповідною квитанцією, вірним є висновок, що на ці кошти поширюються гарантії, передбачені ст.26 Закону №4452-VI.

43. Суд звернув увагу, що загальний висновок судів у оскаржуваних рішеннях щодо підстав визнання правочину нікчемним узгоджується з судовою практикою Верховного Суду у подібній категорії справ.

44. Частина 3 ст.38 Закону №4452-VI (у редакції Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запобігання негативному впливу на стабільність банківської системи» від 04.07.2014 - набрав чинності 11.07.2014) містить перелік підстав, за наявності яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними.

45. Водночас, посилання на ч. 3 ст. 38 Закону №4452-VI Суд вважає безпідставним, оскільки зазначений закон у редакції, що діяла на час укладення договору банківського вкладу (05.07.2014) передбачав іншу норму, яка визначала нікчемні правочини банку, а саме частину другу цієї статті. У ній передбачено, що протягом 30 днів з дня початку тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку договорів (інших правочинів), укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів (правочинів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають одному з таких критеріїв:

1) договори, за якими було або має бути здійснено відчуження (або передача в користування) майна банку на умовах, значно гірших за звичайні ринкові умови здійснення відповідних операцій;

2) договори про здійснення кредитних операцій, які передбачають надання клієнту пільг і які банк не уклав би за звичайних ринкових умов;

3) договори про здійснення кредитних операцій та інші господарські договори, що мають на меті штучне виведення активів банку внаслідок шахрайських дій та зловмисних намірів;

4) договори, що передбачають платіж чи операцію з майном з метою надання пільг окремим кредиторам банку;

5) договори (правочини) з пов'язаною особою банку, якщо така операція не відповідає вимогам законодавства України або загрожує інтересам вкладників і кредиторів банку;

6) господарські операції, де оплата значно перевищує реальну вартість товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком.

46. Відповідач-1 не навів конкретних підстав для визнання договору банківського вкладу (депозиту) № 44154 від 05.07.2014 нікчемним та не довів відповідних обставин.

47. Посилання відповідача-1 на ст. 228 ЦК України, як підставу нікчемності договору, Суд вважає помилковим, оскільки спірні правовідносини регулюються спеціальною нормою - частиною 2 ст. 38 Закону №4452-VI.

48. Посилання відповідача-1 на порушення Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах (в частині перерахування грошових коштів в іноземній валюті на депозитний рахунок позивача) Суд відхиляє, оскільки на позивача не може бути покладено невигідні наслідки порушень банківського законодавства, вчинених відповідними працівниками банку.

49. Відповідно до положень ч.ч.1-2 ст.27 Закону №4452-VI (у редакції на час відкликання ліцензії відповідного банку) Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

50. Протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку вона формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

51. З огляду на це, суди помилково застосували до спірних правовідносин частину 3 ст.38 Закону №4452-VI (у редакції Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запобігання негативному впливу на стабільність банківської системи» від 04.07.2014 - набрав чинності 11.07.2014), але це не вплинуло на загалом правильні висновки про протиправність відмови відповідача-1.

52. Велика Палата Верховного Суду викладала позицію про те, що наявність не оскарженого наказу та дій щодо нікчемності правочину не є підставою для застосування відповідних наслідків, оскільки є внутрішнім документом банку та не може поширювати дію на третіх осіб. Такі обставини не є достатніми для висновку щодо відмови у задоволенні позову з приводу невключення позивача до відповідного переліку вкладників, кошти яким підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду (постанова від 04.07.2018 у справі №826/1476/15). Тому відповідні доводи касаційної скарги Суд відхиляє як необґрунтовані.

53. Водночас, задовольняючи позов в частині вимог до відповідача-2, цей суд допустив порушення норм матеріального та процесуального права і спір у цій частині вирішив неправильно.

54. Зокрема, суди не встановили обставин і фактів безпосереднього порушення прав позивача Фондом.

55. Згідно з ч.5 вищевказаної ст.27 Закону №4452-VI протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

56. Суди встановили, що відповідач-1 не включив позивача до переліку. Отже спірні відносини відповідача-2 у зв'язку з такими обставинами не виникли. Зважаючи на відсутність доказів протилежного суди не мали підстав для задоволення позовних вимог до Фонду. Отже в цій частині результат вирішення спору не є вірним.

57. Врахувавши викладене вище Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є обґрунтованою в частині наявності підстав для скасування постанови суду першої інстанції в частині задоволення передчасних позовних вимог до Фонду. Лише в цій частині постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

58. Оскільки виконання оскаржуваних судових рішень зупинене ухвалою ВАС України від 14.07.2015, наявні підстави його відновити.

Керуючись ст.ст. 341, 343-356, 375 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «УКРАЇНСЬКИЙ ФІНАНСОВИЙ СВІТ» Гончарова Сергія Івановича задовольнити частково.

2. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва 23.04.2015 скасувати в частині задоволення позовних вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (абзац четвертий резолютивної частини). В іншій частині - залишити без змін.

3. Поновити виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва 23.04.2015 та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 25.06.2015, з урахуванням цієї постанови Суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб

Суддя Т.О. Анцупова