Справа № 438/666/18
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №438/666/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Жовковська Ю.В.

розглянувши у письмовому провадженні у м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного виконавця Бориславського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державного виконавця Бориславського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 про визнання протиправної та скасування постанови по виконавчому провадженні №56521561 від 06.06.2018 року в частині стягнення з боржника виконавчого збору.

Аргументами позовних вимог є те, що, оскільки примусового виконання в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», не здійснювалося, то не було й підстав для стягнення виконавчого збору.

Сторони в судове засідання не зявилися, явку повноважних представників в судове засідання не забезпечили, а тому справа, з урахуванням строків розгляду передбачених ч.4 ст.287 КАС України, розглядається без участі згаданих осіб.

Розглянувши подані документи і матеріали, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив таке.

Постановою головного державного виконавця Бориславського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ВП №56521561 від 06.06.2018 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №438/231/18, виданого 21.05.2018 року Бориславським міським судом Львівської області.

В пункті 3 наведеної постанови зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 7446 грн. 00 коп.

Спірні правовідносини виникли у звязку із стягнення з позивача виконавчого збору.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справ та норми чинного законодавства.

Як передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року за №1404-VIII, з наступними змінами та доповненнями, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.5 ст.26 даного Закону, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, продовжується у наведеній нормі, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з ч.1 ст.27 цього ж Закону, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частиною 3 даної статті встановлено, що за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

З огляду на положення вищенаведених норм, суд вважає, що, зазначаючи у постанові про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до положень ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа та стягнення виконавчого збору з боржника повязується саме з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, а не з добровільним виконанням чи невиконанням рішення суду, на що посилається позивач у позовній заяві.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправної та скасування постанови по виконавчому провадженні №56521561 від 06.06.2018 року в частині стягнення з боржника виконавчого збору є безпідставними та необґрунтованими, а тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Щодо судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такі належить присудити з позивача.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 24 січня 2019 року.

Суддя В.Я.Мартинюк