Справа № 0440/4933/18
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2019 року м. Дніпросправа № 0440/4933/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Іотовой А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2018 року (суддя Букіна Л.Є.) в адміністративній справі №0440/4933/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення і зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в якому просила визнати неправомірним рішення про відмову у поновленні пенсії позивачу, викладене у листі №1047/04/21 від 29.12.2017 року та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести поновлення та виплату пенсії за віком з 03.01.2014 року, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в її пенсійній справі, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 29.12.2017 року №1047/04/21 та зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести поновлення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 04.01.2018 року відповідно до норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2018 року у справі №0440/4933/18 в частині строку, з якого має бути поновлена виплата пенсії, - з 03.01.2014 року, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції помилково ототожнив строки, встановлені для поновлення пенсії зі строками звернення до суду з відповідним позовом, оскільки Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що за наявності вини органу Пенсійного фонду, поновлення виплати пенсії за минулий час відбувається без обмеження будь-яким строком.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, як необґрунтовану.

Відповідач, належним чином повідомлений про день, місце і час розгляду справи, до суду уповноваженого представника не направив, про причини неприбуття не повідомив.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини:

ОСОБА_1 є громадянкою України, яка виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, де прийнята на консульський облік в консульському відділі посольства України у Державі Ізраїль. Перед виїздом за кордон позивач мешкала за адресою: АДРЕСА_1. Також судом встановлено, що позивачу призначена пенсія за віком, яка виплачувалась Управлінням Пенсійного фонду до виїзду кордон. 20.12.2017 року представник позивача, діючи на підставі посвідченої довіреності звернувся до Управління Пенсійного фонду із заявою про поновлення пенсії, до якої додав копію довіреності, копію паспорта ОСОБА_1, копію трудової книжки, копію пенсійного посвідчення, оригінал апостильованої заяви про поновлення пенсії, що підписана особисто ОСОБА_1, підпис якої завірений нотаріально. 29.02.2017 року листом Пенсійного органу позивачу відмовлено в поновленні раніше призначеної пенсії з посиланням на те, що представником позивача не надано документа, який би належним чином засвідчував його представництво.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що права позивача підлягають захисту в межах шестимісячного строку звернення до суду.

Як зазначено вище, позивач в апеляційній скарзі просить змінити оскаржене рішення суду першої інстанції в частині строку, з якого має бути здійснено поновлення виплати пенсії, без застосування строку звернення до адміністративного суду, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції правильно встановлено характер спірних правовідносин, які регулюються Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»

Відповідно до частини 1 статті 8 цього Закону, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 49 Закону, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 51 Закону передбачено, що у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Разом з цим, Рішенням Конституційного Суду України № 25рп/2009 від 07.10.2009 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV.

Таким чином, особа має право на отримання призначеної в Україні пенсії незалежно від місця її проживання.

За приписами статті 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перерахунок та поновлення виплати пенсії здійснюється на підставі особисто поданої пенсіонером заяви, також, заяву про перерахунок та поновлення виплати пенсії може бути подано пенсіонером через свого повноважного представника.

Позивачем в грудні 2017 року було використано своє право на звернення за поновленням виплати пенсії.

З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про достатність наявність підстав для поновлення виплати пенсії позивачу.

Так, з дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009 виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування». З цього часу орган ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Водночас у постановах від 8 грудня 2015 року, 16 березня 2016 року (справи №№ 21-5440а15, 21-5653а15, 21-175а16 відповідно) Верховний Суд України, переглядаючи рішення суду касаційної інстанції у справах зазначеної категорії за заявами, в яких, крім іншого, йшлося про усунення розбіжностей у застосуванні законодавства, що регламентує строки звернення до адміністративного суду, вказав на те, що ці спори мають вирішуватися з урахуванням вимог статей 99 та 100 КАС.

У відповідності до ч.2 ст.99 КАС України ( в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.( аналогічні приписи містить ч. 1 та 2 ст. 122 КАС України в редакції від 15.12.2017 року).

Згідно з частиною 3 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України , якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Щодо правильності встановлених судом обставин апеляційна скарга відповідних доводів не містить, проте, як з'ясовано колегією суддів, лист Пенсійного органу датований 29.12.2017 року, а не 29.02.2017 року, як зазначено в оскарженому судовому рішенні.

З огляду на вищенаведене, з урахуванням того, що позивачем не наведено суду поважних підстав пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги до 04.01.2018 року включно мають бути залишені без розгляду.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2018 року в адміністративній справі №0440/4933/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 15 січня 2019 року оскарженню в касаційному порядку не підлягає, відповідно до пункту 3 частини 6 статті 12 та пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук