Справа № 160/8672/18
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року Справа № 160/8672/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лозицької І. О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еталон Логістік» до відповідача-1: Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, відповідача-2: Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобовязання вчинити певні дії, -
20.11.2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Еталон Логістік» (далі ТОВ «Еталон Логістік», позивач) з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДФС у Дніпропетровській області, відповідач-1), Державної фіскальної служби України (далі - ДФС України, відповідач-2) в якому, з урахуванням уточнень, від 20.12.2018 року, просить суд:
- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області: рішення № 698176/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 698173/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 698178/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 698181/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 698177/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 698185/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 698186/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 698183/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 698192/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 698279/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 698207/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 698258/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 698266/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 698267/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 698272/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 698269/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 698273/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 698275/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 700726/40764392 від 15.05.2018 року; рішення № 698278/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 698276/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 830884/40764392 від 06.07.2018 року; рішення № 830887/40764392 від 06.07.2018 року; рішення № 830893/40764392 від 06.07.2018 року; рішення № 845078/40764392 від 18.07.2018 року; рішення № 845089/40764392 від 18.07.2018 року; рішення № 845092/40764392 від 18.07.2018 року; рішення № 877824/40764392 від 10.08.2018 року; рішення № 877830/40764392 від 10.08.2018 року; рішення № 877820/40764392 від 10.08.2018 року; рішення № 877827/40764392 від 10.08.2018 року; рішення № 877844/40764392 від 10.08.2018 року; рішення № 877845/40764392 від 10.08.2018 року; рішення № 877842/40764392 від 10.08.2018 року; рішення № 877841/40764392 від 10.08.2018 року; рішення № 877835/40764392 від 10.08.2018 року; рішення № 877848/40764392 від 10.08.2018 року; рішення № 877850/40764392 від 10.08.2018 року; рішення № 845109/40764392 від 18.07.2018 року; рішення № 876063/40764392 від 09.08.2018 року; рішення № 876062/40764392 від 09.08.2018 року; рішення № 876064/40764392 від 09.08.2018 року; рішення № 876073/40764392 від 09.08.2018 року; рішення № 876072/40764392 від 09.08.2018 року; рішення № 876079/40764392 від 09.08.2018 року; рішення № 876078/40764392 від 09.08.2018 року; рішення № 907013/40764392 від 06.09.2018 року; рішення № 9613129/40764392 від 23.10.2018 року;
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що ним подано на реєстрацію до податкового органу податкові накладні № 95 від 04.07.2017 року, № 133 від 06.07.2017 року, № 134 від 06.07.2017 року, № 135 від 06.07.2017 року, № 148 від 07.07.2017 року, № 201 від 11.07.2017 року, № 202 від 11.07.2017 року, № 203 від 11.07.2017 року, № 230 від 12.07.2017 року, № 254 від 13.07.2017 року, № 304 від 16.07.2017 року, № 305 від 16.07.2017 року, № 368 від 19.07.2017 року, № 400 від 20.07.2017 року, № 413 від 21.07.2017 року, № 428 від 22.07.2017 року, № 444 від 23.07.2017 року, № 486 від 25.07.2017 року, № 487 від 25.07.2017 року, № 523 від 27.07.2017 року, № 563 від 29.07.2017 року, № 216 від 10.08.2017 року, № 234 від 11.08.2017 року, № 412 від 20.08.2017 року, № 61 від 02.09.2017 року, № 162 від 07.09.2017 року, № 343 від 16.09.2017 року, № 161 від 16.11.2017 року, № 171 від 17.11.2017 року, № 172 від 17.11.2017 року, № 183 від 18.11.2017 року, № 231 від 23.11.2017 року, № 251 від 25.11.2017 року, № 261 від 26.11.2017 року, № 272 від 27.11.2017 року, № 284 від 28.11.2017 року, № 285 від 28.11.2017 року, № 301 від 30.11.2017 року, № 422 від 20.09.2017 року, № 173 від 17.11.2017 року, № 213 від 21.11.2017 року, № 233 від 23.11.2017 року, № 232 від 23.11.2017 року, № 283 від 28.11.2017 року, № 202 від 20.11.2017 року, № 243 від 24.11.2017 року № 222 від 22.11.2017 року, № 237 від 23.11.2017 року, згідно квитанцій № 1 року накладні були отримані, але їх реєстрацію зупинено та запропоновано платнику податків подати додаткові документи та пояснення, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних. Всі первинні документи фінансово-господарської діяльності підприємства були подані до податкового органу. Вказані документи повністю підтверджують реальність господарських операцій, за результатами яких складено податкові накладні, які надіслано для реєстрації. Також, в рішеннях про відмову в реєстрації податкових накладних вказано як підставу для відмови ненадання платником податку копій документів: первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні (документи, які не надано підкреслити), тобто, не вбачається конкретної підстави відмови, при цьому всі первинні документи були надані відповідачу на підтвердження здійснення господарських операцій, а тому рішення, прийняті відповідачем є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Ухвалою суду від 22.11.2018 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені) та проведення судового засідання, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову), заперечень на відповідь на відзив, а позивачу - відповіді на відзив.
У встановлений судом строк відповідач, заперечуючи проти позову, надав відзив на позов, який долучений до матеріалів справи.
В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач-1 зазначив, що рішення Комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації № 698176/40764392 від 14.05.2018 року, № 698173/40764392 від 14.05.2018 року, № 698178/40764392 від 14.05.2018 року, № 698181/40764392 від 14.05.2018 року, № 698177/40764392 від 14.05.2018 року, № 698185/40764392 від 14.05.2018 року, № 698186/40764392 від 14.05.2018 року, № 698183/40764392 від 14.05.2018 року, № 698192/40764392 від 14.05.2018 року, № 698279/40764392 від 14.05.2018 року, № 698207/40764392 від 14.05.2018 року, № 698258/40764392 від 14.05.2018 року, № 698266/40764392 від 14.05.2018 року, № 698267/40764392 від 14.05.2018 року, № 698272/40764392 від 14.05.2018 року, № 698269/40764392 від 14.05.2018 року, № 698273/40764392 від 14.05.2018 року, № 698275/40764392 від 14.05.2018 року, № 700726/40764392 від 15.05.2018 року, № 698278/40764392 від 14.05.2018 року, № 698276/40764392 від 14.05.2018 року, № 830884/40764392 від 06.07.2018 року, № 830887/40764392 від 06.07.2018 року, № 830893/40764392 від 06.07.2018 року, № 845078/40764392 від 18.07.2018 року, № 845089/40764392 від 18.07.2018 року, № 845092/40764392 від 18.07.2018 року, № 877824/40764392 від 10.08.2018 року, № 877830/40764392 від 10.08.2018 року, № 877820/40764392 від 10.08.2018 року, № 877827/40764392 від 10.08.2018 року, № 877844/40764392 від 10.08.2018 року, № 877845/40764392 від 10.08.2018 року, № 877842/40764392 від 10.08.2018 року, № 877841/40764392 від 10.08.2018 року, № 877835/40764392 від 10.08.2018 року, № 877848/40764392 від 10.08.2018 року, № 877850/40764392 від 10.08.2018 року, № 845109/40764392 від 18.07.2018 року, № 876063/40764392 від 09.08.2018 року, № 876062/40764392 від 09.08.2018 року, № 876064/40764392 від 09.08.2018 року, № 876073/40764392 від 09.08.2018 року, № 876072/40764392 від 09.08.2018 року, № 876079/40764392 від 09.08.2018 року, № 876078/40764392 від 09.08.2018 року, № 907013/40764392 від 06.09.2018 року, № 9613129/40764392 від 23.10.2018 року про відмову у реєстрації податкових накладних, складених позивачем, є правомірними, оскільки надані платником податків копії документів, складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.
Також, відповідач вказав, що дії по реєстрації податкових накладних в ЄРПН є дискреційними повноваженнями, в які не допускається будь-яке втручання, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.257, ст.261, ст.262 КАС України, суд розглянув адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми законодавства України, прийшов до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Еталон Логістік» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та є платником податку на додану вартість з 01 листопада 2016 року. Основними видом діяльності позивача, є код КВЕД 49.41.
Згідно матеріалів справи, між ТОВ «Еталон Логістік» та ТОВ «ТГ «АЛЬБАТРОС» 10.11.2016 року укладено договір № 101116/1 про надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом, згідно якого в даному випадку надано транспортні послуги на загальну суму 272 600,00 грн., що підтверджуєті відповідними актами про надання послуг та ТТН, копії яких містяться в матеріалах справи.
10.11.2016 року року між ТОВ «Еталон Логістік» та ТОВ «ВГ «АЛЬБАТРОС» було укладено договір №101116/1 про надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом, згідно якого в даному випадку надано транспортні послуги, що підтверджується актами надання послуг №51 від 23.11.2017 року, №85 від 28.11.2017 року та ТТН від 22.11.2017 року, № 2 від 27.11.2017 року.
24.04.2017 року між ТОВ «Еталон Логістік» та ТОВ «Логістик-Плюс» було укладено договір №24/04/2017 про надання послуг з транспортного обслуговування, згідно якого в листопаді 2017 року надано транспортні послуги на суму 9 500,00 грн., що підтверджується актом надання полуг №104 від 23.11.2017 року та ТТН №28200980 від 22.11.2017 року.
Вказані податкові накладні доставлені до Державної фіскальної служби України, документи прийнято, реєстрацію зупинено, що підтверджено відповідними квитанціями № 1.
Підставами для зупинення реєстрації податкових накладних вказано про виявлені помилки: ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 р. № 567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД: 49.41. Підприємству запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК.
Після зупинення реєстрації податкових накладних ТОВ «Еталон Логістік» подано до Державної фіскальної служби України письмові пояснення з відповідними первинним документами щодо наявності підстав реєстрації податкових накладних № 95 від 04.07.2017 року, № 133 від 06.07.2017 року, № 134 від 06.07.2017 року, № 135 від 06.07.2017 року, № 148 від 07.07.2017 року, № 201 від 11.07.2017 року, № 202 від 11.07.2017 року, № 203 від 11.07.2017 року, № 230 від 12.07.2017 року, № 254 від 13.07.2017 року, № 304 від 16.07.2017 року, № 305 від 16.07.2017 року, № 368 від 19.07.2017 року, № 400 від 20.07.2017 року, № 413 від 21.07.2017 року, № 428 від 22.07.2017 року, № 444 від 23.07.2017 року, № 486 від 25.07.2017 року, № 487 від 25.07.2017 року, № 523 від 27.07.2017 року, № 563 від 29.07.2017 року, № 216 від 10.08.2017 року, № 234 від 11.08.2017 року, № 412 від 20.08.2017 року, № 61 від 02.09.2017 року, № 162 від 07.09.2017 року, № 343 від 16.09.2017 року, № 161 від 16.11.2017 року, № 171 від 17.11.2017 року, № 172 від 17.11.2017 року, № 183 від 18.11.2017 року, № 231 від 23.11.2017 року, № 251 від 25.11.2017 року, № 261 від 26.11.2017 року, № 272 від 27.11.2017 року, № 284 від 28.11.2017 року, № 285 від 28.11.2017 року, № 301 від 30.11.2017 року, № 422 від 20.09.2017 року, № 173 від 17.11.2017 року, № 213 від 21.11.2017 року, № 233 від 23.11.2017 року, № 232 від 23.11.2017 року, № 283 від 28.11.2017 року, № 202 від 20.11.2017 року, № 243 від 24.11.2017 року № 222 від 22.11.2017 року, № 237 від 23.11.2017 року, що підтверджується повідомленнями щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація яких зупинена та квитанціями №1, копії яких містяться в матеріалах справи.
Комісією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, прийняті рішення № 698176/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 698173/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 698178/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 698181/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 698177/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 698185/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 698186/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 698183/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 698192/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 698279/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 698207/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 698258/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 698266/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 698267/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 698272/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 698269/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 698273/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 698275/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 700726/40764392 від 15.05.2018 року; рішення № 698278/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 698276/40764392 від 14.05.2018 року; рішення № 830884/40764392 від 06.07.2018 року; рішення № 830887/40764392 від 06.07.2018 року; рішення № 830893/40764392 від 06.07.2018 року; рішення № 845078/40764392 від 18.07.2018 року; рішення № 845089/40764392 від 18.07.2018 року; рішення № 845092/40764392 від 18.07.2018 року; рішення № 877824/40764392 від 10.08.2018 року; рішення № 877830/40764392 від 10.08.2018 року; рішення № 877820/40764392 від 10.08.2018 року; рішення № 877827/40764392 від 10.08.2018 року; рішення № 877844/40764392 від 10.08.2018 року; рішення № 877845/40764392 від 10.08.2018 року; рішення № 877842/40764392 від 10.08.2018 року; рішення № 877841/40764392 від 10.08.2018 року; рішення № 877835/40764392 від 10.08.2018 року; рішення № 877848/40764392 від 10.08.2018 року; рішення № 877850/40764392 від 10.08.2018 року; рішення № 845109/40764392 від 18.07.2018 року; рішення № 876063/40764392 від 09.08.2018 року; рішення № 876062/40764392 від 09.08.2018 року; рішення № 876064/40764392 від 09.08.2018 року; рішення № 876073/40764392 від 09.08.2018 року; рішення № 876072/40764392 від 09.08.2018 року; рішення № 876079/40764392 від 09.08.2018 року; рішення № 876078/40764392 від 09.08.2018 року; рішення № 907013/40764392 від 06.09.2018 року; рішення № 9613129/40764392 від 23.10.2018 року про відмову реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Вказані рішення вмотивовані ненаданням платником податку копій документів: первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні.
Вважаючи, на підставі викладеного, свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Податковий кодекс України - є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.
Згідно з підпунктами «а», «б» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.
Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів;
База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 Податкового кодексу України).
Відповідно до положень п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
За приписами п. 201.7. ст. 201 цього ж Кодексу, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Положенням п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.
Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Відповідно до положень п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом ОСОБА_1 України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.
В свою чергу, за приписами п. 74.2. ст. 74 Податкового кодексу України в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики (пункт 74.3 статті 74 ПК України).
Відповідно до пп. 201.16.1 п.201.16 ст. 201 Податкового кодексу України (в редакції станом на момент виникнення правовідносин) у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.
У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:
а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;
б) визначення критерію (їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування;
в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до пункту 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_1 України № 1246 від 29.12.2010 року (далі-Порядок № 1246), податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.
Згідно пункту 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.
Відповідно до пункту 13 Порядку № 1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).
Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджені наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 року № 567 (чинного на момент виникнення правовідносин, далі - Критерії оцінки ступня ризиків).
Згідно пункту 6 Критеріїв містить у собі визначення двох різних критеріїв: Моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:
1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);
2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України, стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі;
3) розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку на додану вартість, якщо передбачається зміна вартості товару/послуг більше ніж удвічі та/або зміна номенклатури товарів/послуг (для кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД - зміна перших чотирьох цифр кодів, а для кодів послуг відповідно до Державного класифікатора продукції та послуг - перших двох цифр кодів).
Таким чином, фіскальний орган зобов'язаний у квитанціях №1 чітко вказати на конкретний вид критерію, який встановлений пунктом 6 Критеріїв оцінки ступня ризиків Наказу №567.
Однак, в даному випадку, відповідачем не надані докази необхідності зупинення реєстрації податкових накладних.
Відповідно до положень п. 201.16.2 ст. 201 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті «в» підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.
Письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.
Зазначена комісія приймає рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом ОСОБА_1 України.
Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних приймається та надсилається платнику податку протягом п'яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів, поданих відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту.

Позивачем у строк визначений законодавством було подано відповідні письмові пояснення стосовно факту виписки податкових накладних з наданням первинних документів до пояснень, що не спростовано відповідачем під час судового розгляду справи.

Станом на момент винесення відповідачем рішень, що є предметом оскарження, Постановою Кабінету ОСОБА_1 України від 21 лютого 2018 року за №117 затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі - Порядок №117).

Згідно п.14 Порядку №117 перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе:

- договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

- договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

- первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

- розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

- документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Відповідно до п.15 Порядку №117 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Згідно з п. 21 Порядку №117 підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

- ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Однак, відповідачем, в супереч вимогам ст. 201 Податкового кодексу України та Порядку №117 не було вказано жодного конкретного документу, який не був наданий відповідачу. Таких доказів до суду також надано не було.

Крім того, контролюючий орган, після отримання від позивача письмових пояснень з доданими документами, запитів щодо недостатності документів для прийняття рішення в рамках розглядуваних пояснень не направляв, таких доказів до суду не надано.

Слід врахувати, що відмова у прийнятті до реєстрації податкової накладної з підстав недостатності документів для прийняття рішення можлива виключно за умови наявності вичерпного переліку таких документів.

При відмові у прийнятті до реєстрації податкових накладних посиланням на ненадання платником податків достатніх документів, комісія має навести дані щодо документів, надання яких дасть можливість прийняти податкові накладні до реєстрації.

Таким чином, слід дійти висновку, що посилання на вказану підставу в обґрунтування прийняття рішення про відмову, за відсутності встановленого законодавством вичерпного переліку документів, та за умови не наведення комісією доказів того, що документи, подані є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, свідчить про протиправність такого рішення.

З урахуванням наведеного, Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області не доведено правомірності та обґрунтованості прийнятих рішень з урахуванням вимог, визначених ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про відмову у реєстрації податкових накладних є протиправними та підлягають скасуванню.

Стосовно позовних вимог про зобовязаня ДФС України зареєструвати податкові накладні № 95 від 04.07.2017 року, № 133 від 06.07.2017 року, № 134 від 06.07.2017 року, № 135 від 06.07.2017 року, № 148 від 07.07.2017 року, № 201 від 11.07.2017 року, № 202 від 11.07.2017 року, № 203 від 11.07.2017 року, № 230 від 12.07.2017 року, № 254 від 13.07.2017 року, № 304 від 16.07.2017 року, № 305 від 16.07.2017 року, № 368 від 19.07.2017 року, № 400 від 20.07.2017 року, № 413 від 21.07.2017 року, № 428 від 22.07.2017 року, № 444 від 23.07.2017 року, № 486 від 25.07.2017 року, № 487 від 25.07.2017 року, № 523 від 27.07.2017 року, № 563 від 29.07.2017 року, № 216 від 10.08.2017 року, № 234 від 11.08.2017 року, № 412 від 20.08.2017 року, № 61 від 02.09.2017 року, № 162 від 07.09.2017 року, № 343 від 16.09.2017 року, № 161 від 16.11.2017 року, № 171 від 17.11.2017 року, № 172 від 17.11.2017 року, № 183 від 18.11.2017 року, № 231 від 23.11.2017 року, № 251 від 25.11.2017 року, № 261 від 26.11.2017 року, № 272 від 27.11.2017 року, № 284 від 28.11.2017 року, № 285 від 28.11.2017 року, № 301 від 30.11.2017 року, № 422 від 20.09.2017 року, № 173 від 17.11.2017 року, № 213 від 21.11.2017 року, № 233 від 23.11.2017 року, № 232 від 23.11.2017 року, № 283 від 28.11.2017 року, № 202 від 20.11.2017 року, № 243 від 24.11.2017 року № 222 від 22.11.2017 року, № 237 від 23.11.2017 року, складені ТОВ «Еталон Логістік» (), в Єдиному реєстрі податкових накладних датою подання її на реєстрацію, суд зазначає наступне.

Реалізація суб'єктами публічної адміністрації своїх повноважень, які є законодавчо визначеними, що випливає з положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, здійснюється в межах відповідної законної дискреції.

У свою чергу, під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб'єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов'язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.

Відповідно до Рекомендацій Комітету ОСОБА_1 Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих Комітетом ОСОБА_1 Європи 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Водночас, адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб'єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції.

При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб'єкта владних повноважень.

Так, у відповідності до абзацу 3 пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Отже, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень суб'єкта владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень за межами перевірки за названими критеріями.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

За приписами ст. 245 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії.

З системного аналізу вищевказаних положень Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов'язувати суб'єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

Підпунктом 14.1.60 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України передбачено, що Єдиний реєстр податкових накладних ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електроном вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Приписами пунктів 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_1 України від 29.12.2010 № 1246, якими, зокрема, передбачено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день: 1) прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; 2) набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення суду). У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Таким чином, нормами Податкового кодексу України та Порядку № 1246 чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію відповідних податкових накладних та зазначення дат їх реєстрації.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що Постановою Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 21-1465а15 встановлено, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, ефективним способом захисту порушеного права позивача буде саме зобов'язання Державної фіскальної служби України зареєструвати податкові накладні, датою їх подання.

Також, слід зазначити, що за приписами ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 року (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» констатував: 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі Голдер проти Сполученого Королівства (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені. (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п.45, від 10.07.2003, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п.25, ECHR 2002-II).

Суд також враховує, що чинним законодавством покладено на комісію обов'язок щодо прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Тобто, фіскальному органу надано право вільно обирати одне з двох рішень, яке на його думку є законодавчо обґрунтованим та правильним. А отже, «свобода розсуду» фіскального органу, у разі встановлення судом протиправності відмови у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, звужується до єдиного юридично допустимого рішення, в даному випадку рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зобов'язання Державної фіскальної служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, датою їх подання, складені ТОВ «Еталон Логістік» податкові накладні від № 95 від 04.07.2017 року, № 133 від 06.07.2017 року, № 134 від 06.07.2017 року, № 135 від 06.07.2017 року, № 148 від 07.07.2017 року, № 201 від 11.07.2017 року, № 202 від 11.07.2017 року, № 203 від 11.07.2017 року, № 230 від 12.07.2017 року, № 254 від 13.07.2017 року, № 304 від 16.07.2017 року, № 305 від 16.07.2017 року, № 368 від 19.07.2017 року, № 400 від 20.07.2017 року, № 413 від 21.07.2017 року, № 428 від 22.07.2017 року, № 444 від 23.07.2017 року, № 486 від 25.07.2017 року, № 487 від 25.07.2017 року, № 523 від 27.07.2017 року, № 563 від 29.07.2017 року, № 216 від 10.08.2017 року, № 234 від 11.08.2017 року, № 412 від 20.08.2017 року, № 61 від 02.09.2017 року, № 162 від 07.09.2017 року, № 343 від 16.09.2017 року, № 161 від 16.11.2017 року, № 171 від 17.11.2017 року, № 172 від 17.11.2017 року, № 183 від 18.11.2017 року, № 231 від 23.11.2017 року, № 251 від 25.11.2017 року, № 261 від 26.11.2017 року, № 272 від 27.11.2017 року, № 284 від 28.11.2017 року, № 285 від 28.11.2017 року, № 301 від 30.11.2017 року, № 422 від 20.09.2017 року, № 173 від 17.11.2017 року, № 213 від 21.11.2017 року, № 233 від 23.11.2017 року, № 232 від 23.11.2017 року, № 283 від 28.11.2017 року, № 202 від 20.11.2017 року, № 243 від 24.11.2017 року № 222 від 22.11.2017 року, № 237 від 23.11.2017 року.

У відповідності до ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Водночас ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно зі ст.90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин у справі (ст. 9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обов'язок суб'єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Приймаючи до уваги викладене вище, суд прийшов до висновку, що доводи позивача, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, підтверджуються матеріалами справи та є обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1, п. 3, п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов до висновку, що відповідачем в ході розгляду справи не було доведено правомірність винесення рішень про відмову у реєстрації податкових накладних, у звязку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.

З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3 524,00 грн., згідно платіжного доручення № 0.0..1 від 25.10.2018 року, підлягає стягненню з відповідачів за рахунок їх бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Еталон Логістік» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобовязання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області, № 698176/40764392 від 14.05.2018 року, № 698173/40764392 від 14.05.2018 року, № 698178/40764392 від 14.05.2018 року, № 698181/40764392 від 14.05.2018 року, № 698177/40764392 від 14.05.2018 року, № 698185/40764392 від 14.05.2018 року, № 698186/40764392 від 14.05.2018 року, № 698183/40764392 від 14.05.2018 року, № 698192/40764392 від 14.05.2018 року, № 698279/40764392 від 14.05.2018 року, № 698207/40764392 від 14.05.2018 року, № 698258/40764392 від 14.05.2018 року, № 698266/40764392 від 14.05.2018 року, № 698267/40764392 від 14.05.2018 року, № 698272/40764392 від 14.05.2018 року, № 698269/40764392 від 14.05.2018 року, № 698273/40764392 від 14.05.2018 року, № 698275/40764392 від 14.05.2018 року, № 700726/40764392 від 15.05.2018 року, № 698278/40764392 від 14.05.2018 року, № 698276/40764392 від 14.05.2018 року, № 830884/40764392 від 06.07.2018 року, № 830887/40764392 від 06.07.2018 року, № 830893/40764392 від 06.07.2018 року, № 845078/40764392 від 18.07.2018 року, № 845089/40764392 від 18.07.2018 року, № 845092/40764392 від 18.07.2018 року, № 877824/40764392 від 10.08.2018 року, № 877830/40764392 від 10.08.2018 року, № 877820/40764392 від 10.08.2018 року, № 877827/40764392 від 10.08.2018 року, № 877844/40764392 від 10.08.2018 року, № 877845/40764392 від 10.08.2018 року, № 877842/40764392 від 10.08.2018 року, № 877841/40764392 від 10.08.2018 року, № 877835/40764392 від 10.08.2018 року, № 877848/40764392 від 10.08.2018 року, № 877850/40764392 від 10.08.2018 року, № 845109/40764392 від 18.07.2018 року, № 876063/40764392 від 09.08.2018 року, № 876062/40764392 від 09.08.2018 року, № 876064/40764392 від 09.08.2018 року, № 876073/40764392 від 09.08.2018 року, № 876072/40764392 від 09.08.2018 року, № 876079/40764392 від 09.08.2018 року, № 876078/40764392 від 09.08.2018 року, № 907013/40764392 від 06.09.2018 року, № 9613129/40764392 від 23.10.2018 року, в повному обсязі.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкові накладні № 95 від 04.07.2017 року, № 133 від 06.07.2017 року, № 134 від 06.07.2017 року, № 135 від 06.07.2017 року, № 148 від 07.07.2017 року, № 201 від 11.07.2017 року, № 202 від 11.07.2017 року, № 203 від 11.07.2017 року, № 230 від 12.07.2017 року, № 254 від 13.07.2017 року, № 304 від 16.07.2017 року, № 305 від 16.07.2017 року, № 368 від 19.07.2017 року, № 400 від 20.07.2017 року, № 413 від 21.07.2017 року, № 428 від 22.07.2017 року, № 444 від 23.07.2017 року, № 486 від 25.07.2017 року, № 487 від 25.07.2017 року, № 523 від 27.07.2017 року, № 563 від 29.07.2017 року, № 216 від 10.08.2017 року, № 234 від 11.08.2017 року, № 412 від 20.08.2017 року, № 61 від 02.09.2017 року, № 162 від 07.09.2017 року, № 343 від 16.09.2017 року, № 161 від 16.11.2017 року, № 171 від 17.11.2017 року, № 172 від 17.11.2017 року, № 183 від 18.11.2017 року, № 231 від 23.11.2017 року, № 251 від 25.11.2017 року, № 261 від 26.11.2017 року, № 272 від 27.11.2017 року, № 284 від 28.11.2017 року, № 285 від 28.11.2017 року, № 301 від 30.11.2017 року, № 422 від 20.09.2017 року, № 173 від 17.11.2017 року, № 213 від 21.11.2017 року, № 233 від 23.11.2017 року, № 232 від 23.11.2017 року, № 283 від 28.11.2017 року, № 202 від 20.11.2017 року, № 243 від 24.11.2017 року № 222 від 22.11.2017 року, № 237 від 23.11.2017 року, складені Товариством з обмеженою відповідальністю «Еталон Логістік» (), в Єдиному реєстрі податкових накладних в порядку встановленому чинним законодавством, датою їх подання.

Стягнути з Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еталон Логістік» (52830, Дніпропетровська область, Петриківський район, с. Лобойківка, вул. Центральна, буд. 78А, ) сплачений судовий збір у розмірі 1 762,00 гривні (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн.00 коп.).

Стягнути з Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області (49600, м.Дніпро, вул. Сімферопольська, 17а, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еталон Логістік» (52830, Дніпропетровська область, Петриківський район, с. Лобойківка, вул. Центральна, буд. 78А, ) сплачений судовий збір у розмірі 1 762,00 гривні (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Текст рішення у повному обсязі складений 22.01.2019 року.

Суддя І.О. Лозицька