Справа № 760/18668/17
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача: Беспалова О. О.

суддів: Сорочка Є. О., Парінова А. Б.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

позивача ОСОБА_3, представника відповідача та третьої особи Радея О. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 23 листопада 2018 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: 13 годин 31 хвилина, дата складання повного тексту: не зазначена) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора роти № 1 батальйону № 2 управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Блонського Віктора Володимировича, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Солом'янського районного суду міста Києва з позовом до інспектора роти № 1 батальйону № 2 управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Блонського В. В. про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БР № 756568 від 02.05.2017 р.; закриття провадження у справі.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 23 листопада 2018 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що у оскаржуваній постанові зазначено про порушення позивачем підпункту «а» пункту 2.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, натомість, фактично, позивача притягнуто до відповідальності за непред'явлення вказаного документу.

Результат службового розслідування щодо дій поліцейських апелянт вважає формальним, обставини, встановлені у постанові Святошинського районного суду міста Києва від 23.08.2017 р. (справа № 759/8039/17) - такими, що не звільняють від доказування обставин у даній справі, докази правомірності дій відповідача в силу вимог ч. 2 ст. 77 КАС України - відсутніми.

Відзив до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, осіб, що з'явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, 02.05.2017 р. інспектором роти № 1 батальйону № 2 УПП в м. Києві ДПП, лейтенантом поліції Блонським В. В. було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БР № 756568, відповідно до змісту якої вбачається, що 02.05.2017 р. о 15 год. 20 хв., водій ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом «Мазда 6», номерний знак НОМЕР_1, за адресою: А-Д Київ-Чоп, М-06, 19 км., не пред'явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.п. 2.1 А ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

За скоєння адміністративного правопорушення до ОСОБА_3 було застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказана норма є імперативною та встановлює відповідальність за непред'явлення для перевірки посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію автомобіля, а відтак, є самостійним складом адміністративного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, вказані документи пред'явлені не були.

Відтак предметом доказування у даній справі на стадії апеляційного провадження є законність вимог поліцейських пред'явити посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію автомобіля.

Так згідно п. п. 3, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 вказаного Закону поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об'єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

З доводів відповідача вбачається, що автомобіль позивача було зупинено через те, що транспортний засіб такої ж марки перебував у розшуку.

Згідно п. п. «а», п. п. «б» п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

У відповідності до п. п. «а» п. 2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Не зважаючи на повідомлення підстав пред'явлення вимоги позивачу про надання посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію автомобіля, останній відмовився пред'являти документи, що свідчить про порушення ним вимог п.п. «а», п. п. «б» п. 2.1 та п. п. «а» п. 2.4 ПДР.

Колегія суддів зауважує, що після повідомлення водію про причину зупинки та пред'явлення вимоги про надання документів, водій зобов'язаний виконати ці вимоги. Ступінь їх законності та достатності відповідних підстав, у разі виникнення сумнівів, може бути перевірена шляхом подальшого оскарження дій поліцейських.

Щодо доводів апелянта про притягнення його двічі до відповідальності за одне й те саме правопорушення колегія суддів зауважує, що диспозиція ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб) в даному випадку є спеціальною, тому дана норма була застосована правильно.

Застосування норм ст. 185 КУпАП (злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків) не є предметом розгляду у даній справі і тому судом не оцінюється.

Крім того, процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділ 1 Інструкції).

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 1211, 1212, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 1241, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 1321, частинами шостою і одинадцятою статті 1331, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (пункт 2 розділу ІІІ).

Отже, відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови на місці вчинення правопорушення, без складення протоколу дотримано вимоги чинного законодавства.

Відтак доводи апеляційної скарги не спростовують позицію суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

У відповідності до ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Згідно ч 3 ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 229, 271, 289, 308, 310, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 23 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора роти № 1 батальйону № 2 управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Блонського Віктора Володимировича, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Рішення районного суду міста Києва від 23 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя Є. О. Сорочко
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 28.01.2019 р.)