Справа № 240/5991/18
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
24 січня 2019 року м. Житомир справа № 240/5991/18
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Семенюка М.М.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Овруцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов'язання призначити пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку,
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправною відмову Овруцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в призначенні йому пенсії за віком на умовах, визначених статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", із зменшенням пенсійного віку на 6 років у відповідності із Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як особі, яка постійно відпрацювала у зоні гарантованого відселення на 01.01.1993 більше 3-х років, яка викладена в повідомленні за № 6338/09 від 14.11.2018;
- зобов'язати Овруцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 21.08.2018, на умовах, визначених статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", із зменшенням пенсійного віку на 6 років у відповідності із Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як особі, яка постійно відпрацювала у зоні гарантованого відселення на 01.01.1993 більше 3-х років.
В обґрунтування позову зазначає, що в періоди з 26.04.1986 по 12.06.1986, з 24.01.1988 по 24.11.1989, з 17.01.1990 по 20.07.1993, з 09.12.1993 по даний час позивач постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 (зоні гарантованого добровільного відселення), тобто більше трьох років, а тому має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років.
Ухвалою від 26.12.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач відзиву на позов не надав, а тому відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, суд кваліфікує дані дії як визнання позову.
Проаналізувавши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач 15.09.2018 звернувся до Овруцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення йому пенсії із зниженням пенсійного віку (а.с. 18).
Овруцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом № 6338/03 від 14.11.2018 (а.с. 19) відмовило позивачу в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку посилаючись на те, що всі підприємства, з якими позивач був у трудових відносинах в період з 05.07.1986 по 14.11.1994 розташовані на територіях, які не відносяться до зон радіоактивного забруднення.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Статтею 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що заява про призначення пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.
Відповідно до ч.1 ст.55 Закону України "Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", зокрема, право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років мають особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 роки прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років.
Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Із аналізу наведеної правової норми вбачається, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та постійно проживали у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 роки не менше 3 років.
Частинами 3, 4 статті 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено, що підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.
Видача довідок про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення здійснюється органами місцевого самоврядування.
Відповідно до пункту 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 (чинного на момент видачі посвідчення) посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.
Згідно з п. 5 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 (чинного на момент видачі посвідчення), потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, чи таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, і віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія Б.
Пунктом 10 вказаного Порядку передбачено, що видача посвідчень провадиться, зокрема, обласними державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання. Посвідчення видаються особам, які постійно проживають або працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - на підставі довідки встановленого зразка.
Варто зауважити, що позивач має посвідчення категорії 3 серії Б № 136223 від 20.01.1993 (а.с. 7), тобто даним документом підтверджено те, що станом на 1 січня 1993 року він прожив або відпрацював у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.
Відповідно до підпункту "ґ" пункту 7 зазначеного Порядку документами, що засвідчують особливий статус особи, є: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (при призначенні пенсії із використанням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи") та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що документами, які підтверджують право позивача на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку є: особистий паспорт громадянина України (а.с. 8), посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю серії Б № 136223 від 20.01.1193 (категорія 3) (а.с. 7); довідка з місця проживання або трудова книжка.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 народився в с. Бережесть Овруцького району Житомирської області, а згідно Постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 р. N 106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи", даний населений пункт віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.
Довідкою виконкому Руднянської сільської ради Овруцького району Житомирської області № 428 (а.с. 11) підтверджено, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає (з 26.04.1986 по 12.06.1986, з 24.01.1988 по 24.11.1989, з 17.01.1990 по 20.07.1993, з 09.12.1993 по даний час) в с. Бережесть Овруцького району Житомирської області, тобто станом на 1 січня 1993 р. прожив у зоні гарантованого добровільного відселення більше трьох років.
Судом також встановлено, що в періоди: з 05.07.1986 по 09.01.1989, 14.12.1989 по 04.02.1993 працював в районах Крайньої Півночі вахтовим та вахтово-експедиційним методом.
У зв'язку з цим слід зазначити, що статтею 1 Закону України від 16.04.1991 №959-XII "Про зовнішньоекономічну діяльність" встановлено, що постійне місце проживання - місце проживання на території якої-небудь держави не менше одного року фізичної особи, яка не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом необмеженого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цією особою службових обов'язків або зобов'язань за договором (контрактом).
Отже, постійним місцем проживання позивача є с. Бережесть Овруцького району Житомирської області, оскільки проживання позивача в районах Крайньої Півночі було зумовлено виконанням ним зобов'язань за договором.
Аналізуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що у позивача наявне право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку, а відмова Пенсійного органу у призначенні йому пенсії є необґрунтованою, оскільки наданими документами підтверджено факт постійного проживання позивача у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 року більше 3-х років.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31.07.2018 по справі № 572/1003/17, а згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи викладене, те, що відповідач позов визнав, суд визнає протиправною відмову відповідача, оформлену листом № 6338/03 від 14.11.2018, у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на шість років, згідно ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та вважає за необхідне зобов'язати Овруцьке обєднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити позивачу пенсію за віком на умовах, визначених ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", із зниженням пенсійного віку на 6 років починаючи з 21.08.2018.
Беручи до уваги задоволення позову та приписи ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача належить стягнути понесені ним судові витрати у вигляді судового збору в сумі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Овруцького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Визнати протиправною відмову Овруцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, оформлену листом № 6338/03 від 14.11.2018, у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на шість років, згідно ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Зобов'язати Овруцьке обєднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, пенсію за віком на умовах, визначених ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", із зниженням пенсійного віку на 6 років починаючи з 21.08.2018.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Овруцького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 704,80 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк