Справа № 826/14781/16
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

суддів: Ганечко О.М.,

Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві (правонаступник Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві до Державного підприємства дорожнього зв`язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв`язок» про надання дозволу на погашення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В :

Державна податкова інспекція у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державного підприємства дорожнього зв`язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв`язок», в якому просила надати дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу у розмірі 400 000,00 грн. Державного підприємства дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв'язок» за рахунок майна платника податків, що перебуває в податковій заставі.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 червня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Державна податкова інспекція у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві подала апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

06 грудня 2018 року на адресу суду надійшли пояснення по справі від представника Державного підприємства дорожнього зв`язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв`язок», в яких останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

10 січня 2018 року від представника Головного управління ДФС у м. Києві на адресу суду надійшла заява про заміну неналежного позивача, а саме з Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на Головне управління ДФС у м. Києві, яка підлягає задоволенню.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання не з'явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Головного управління ДФС у м. Києві (правонаступник Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві) підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач, порушуючи чинне законодавство, заборгував до бюджету 400 000,00 грн. Зазначена заборгованість виникла у підприємства у зв'язку з несплатою податкових зобов'язань по податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

Як зазначає позивач, заборгованість відповідача виникла у зв'язку з самостійно поданими податковими деклараціями.

06 липня 2010 року Державною податковою інспекцією у Святошинському районі ГУ ДФС у місті Києві було складено першу податкову вимогу форми «Ю1» № 1/983 на загальну суму 150 514,29 грн., у тому числі за основним платежем 150 479,49 грн., за штрафними санкціями 0,00 грн., за пеню 34,80 грн. (а.с.12), яка отримана за довіреністю особою «Бевз» 21 липня 2010 року, про що свідчить підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 116).

07 вересня 2010 року Державною податковою інспекцією у Святошинському районі ГУ ДФС у місті Києві було винесено другу податкову вимогу форми «Ю2» № 2/1319 на загальну суму 369 421,75 грн., у тому числі за основним платежем 368 682,74 грн., за штрафними санкціями 0,00 грн., за пеню 739,01 грн., яка отримана в.о. головного бухгалтера ДП дорожнього зв`язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв`язок» Романовою О.Г. 08 вересня 2010 року, про що свідчить підпис на корінці податкової вимоги (а.с. 11).

Позивач, вважаючи, що має підстави для надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу відповідача за рахунок його майна, що перебуває в податковій заставі, звернувся до суду з відповідним позовом.

Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про її обґрунтованість з огляду на наступне.

Згідно постанов Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.03.2011 року у справі №2а-862/11/2670 позов ДПІ про стягнення податкової заборгованості у розмірі 461 616,71 грн. задоволено повністю; від 20.11.2013 року у справі №826/16574/13-а позов ДПІ задоволено, стягнуто на користь ДПІ 817 071,90 грн.; від 31.10.2016 року у справі №826/14782/16 позов ДПІ задоволено, стягнуто з Державного підприємства «Укрдорзв`язок» податковий борг у сумі 1700324,19 грн.

Внаслідок звернення стягнення на рахунки відповідача з метою погашення податкового боргу відповідачем сума боргу не була погашення через відсутність грошових коштів на рахунках відповідача.

У подальшому позивачем були оформлені та передані до установи банку інкасові доручення (розпорядження) від 01.03.2018 року №240/26-15-17-06-44, від 01.03.2018 року №242/26-15-17-06-44, від 01.03.2018 року №239/26-15-17-06-44, від 01.03.2018 року №243/26-15-17-06-44, від 10.04.2018 року №282/26-15-17-06-44, від 10.04.2018 року №283/26-15-17-06-44, від 10.04.2018 року №284/26-15-17-06-44, які повернуті банками без виконання через відсутність коштів на рахунках платника (а.с. 136-142).

06 травня 2011 року позивачем, внаслідок наявності за Державним підприємством дорожнього зв`язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв`язок» податкового боргу, винесене рішення про опис майна у податкову заставу, вихідний №32 (а.с. 117).

07 вересня 2016 року Державною податковою інспекцією у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт опису майна відповідача № 12/26-57-17-67 (а.с.118).

Вищенаведені обставини підтверджені належними та допустимими доказами, які були додані апелянтом до апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявності у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1.1. ст.1 Податкового кодексу України даний кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Статтею 19-1 Податкового кодексу України визначені функції контролюючих органів, в тому числі контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів (п.19-11.1.2.).

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Статтею 20 Податкового кодексу України встановлені права контролюючих органів, зокрема, пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Кодексу встановлено право контролюючого органу звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 87.2 ст. 87 Податкового кодексу України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Пунктом 8.1 статті 8 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» передбачено, що з метою захисту інтересів бюджетних споживачів активи платника податків, що має податковий борг, передаються у податкову заставу.

Право податкової застави виникає згідно із законом та не потребує письмового оформлення.

Згідно з підпунктом 8.2.2 пункту 8.2 статті 8 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-які види активів платника податків, які перебували в його власності (повному господарському віданні) у день виникнення такого права, а також на будь-які інші активи, на які платник податків набуде прав власності у майбутньому, до моменту погашення його податкових зобов'язань або податкового боргу.

Відповідно до пункту 8.3 статті 8 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» платник податків має право безоплатно зареєструвати податкову заставу в державних реєстрах застав рухомого чи нерухомого майна, а податковий орган зобов'язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі застав за умови строку дії такої податкової застави більш як десять календарних днів.

Аналогічні положення також містяться й у Податковому кодексі України, згідно з якими з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу (пункт 88.1 статті 88 Податкового кодексу України).

Приписами підпункту 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов'язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

У разі невиконання платником податків грошового зобов'язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Відповідно до пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України, право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

З урахуванням положень цієї статті, право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому (пункт 89.2 статті 89 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 89.3 статті 89 Податкового кодексу України, майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Приписи пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України визначають, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

З матеріалів справи вбачається, що за відповідачем рахується сума податкового боргу, яка відповідачем добровільно не сплачена, внаслідок вжиття заходів щодо її погашення шляхом списання коштів з рахунків в установах банку заборгованість також не погашена.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми закону та встановлені обставини, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції щодо не обґрунтованості позовних вимог таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки підставою для звернення до суду з позовом про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, є недостатність коштів платника податку, які перебувають у його власності, і цей факт підтверджений позивачем належними, достатніми та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На думку колегії суддів, оскаржуване рішення прийняте судом першої інстанції за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи та за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Таким чином, колегія суддів вважає, що всі наведені апелянтом доводи знайшли своє підтвердження та спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві (правонаступник Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві) - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 червня 2018 року - скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Надати дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу у розмірі 400 000,00 грн. Державного підприємства дорожнього зв`язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв`язок» за рахунок майна платника податків, що перебуває в податковій заставі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Ганечко О.М.

Сорочко Є.О.