Справа № 9901/666/18
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 січня 2019 року

Київ

справа №9901/666/18

адміністративне провадження №П/9901/666/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Бевзенка В.М.,

суддів : Білоуса О.В., Данилевич Н.А., Желтобрюх І.Л., Шарапи В.М.,

при секретарі судового засідання - Ігнатенко О.В.,

за участю:

представника відповідача - Лисюка М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення та визнання незаконними дій, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Верховного Суду з позовною заявою до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, в якій, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просила:

- визнати незаконними дії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України під час вирішення питання про внесення рекомендації судді Євграфової Є.П. для переведення на посаду судді Апеляційного суду Харківської області;

- визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 31 травня 2018 року № 130/пс-18 про рекомендацію судді Євграфової Є.П. для переведення на посаду судді Апеляційного суду Харківської області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що:

- відповідач помилково вирішив перевести позивача до іншого суду в порядку, визначеному частиною третьою статті 82 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII), та без її згоди відповідно до частини другої статті 53 Закону №1402-VIII у зв'язку з ліквідацією Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, оскільки наказ «Про припинення діяльності Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ та утворення ліквідаційної комісії» від 15 грудня 2017 року №80/0/14-17 за підписом виконуючого обов'язки голови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ А.Суржка стосується саме припинення діяльності суду;

- рекомендація відповідача про переведення позивача до Апеляційного суду Харківської області, який має припинити діяльність у зв'язку з утворенням іншого суду, є свідомим та умисним порушенням принципу незмінюваності судді, безперервності здійснення повноважень суддею до досягнення 65 років;

- у порушення вимог статті 101 Закону №1402-VIII відповідач в оспорюваному рішенні не навів жодних мотивів рекомендації позивача для переведення саме до Апеляційного суду Харківської області;

- оспорюване рішення має дискримінаційний характер, оскільки відповідачу було відомо про категоричне заперечення позивача про зміну місця проживання у зв'язку з сімейними обставинами, про що було заявлено на засіданні Вищої кваліфікаційної комісії суддів України 27 лютого 2018 року;

- оспорюване рішення прийняте відповідачем, у складі якого половина членів - суддів не є обраними за квотою суддівського корпусу, що суперечить Європейській хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року;

- член Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_4 не мала брати участь у вирішенні питання щодо внесення рекомендацій для переведення суддів, оскільки вона як суддя Вищого адміністративного суду України, як і позивач, підлягає переведенню до іншого суду. Враховуючи, що вона постійно проживає в місті Києві та здійснює повноваження члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, має місце конфлікт інтересів з іншими суддями через необхідність вирішення витання про можливість її переведення до іншого суду у зв'язку з ліквідацією суду. Оспорюване рішення прийнято незаконним складом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, оскільки член Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_4 зобов'язана була заявити самовідвід відповідно до статті 100 Закону №1402-VIII.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити, зазначаючи, що оскаржуване рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України не є остаточним і за своєю природою має рекомендаційний та проміжний характер, оскільки прийняття відповідного остаточного рішення належить до повноважень Вищої ради правосуддя. Вища кваліфікаційної комісії суддів України в межах повноважень, передбачених статтею 93 Закону №1402-VIII, з урахуванням інформації щодо наявності вакантних посад у судах України, потребу в їх заповненні, з метою забезпечення належної роботи Апеляційного суду Харківської області прийняла оскаржуване рішення. Відповідач зазначає, що оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, прийнятим на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що відзив відповідача не відповідає вимогам статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки не містить жодного заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, із посиланням на відповідні докази та норми права. Відповідачем у відзиві не наведено, не пояснено в який спосіб було перевірено обставини щодо ліквідації суду, яка необхідна для цього інформація була витребувана та одержана в межах повноважень, наданих статтею 93 Закону №1402-VIII, оскільки жодного розпорядчого акту «про ліквідацію» Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ не існує, так як в наказі від 15 грудня 2017 року лише констатовано факт припинення процесуальної діяльності Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справі, утворена ліквідаційна комісія з припинення діяльності суду. У відзиві відповідач не надав відповіді на питання за яким критерієм позивача рекомендовано для переведення на посаду судді саме Апеляційного суду Харківської області, що свідчить про дискримінаційний характер. Жодний суб'єкт владних повноважень не наділений повноваженнями переглядати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, визначати інший суд для переведення чи відмови у переведенні. Оскаржуване рішення є правовою підставою для прийняття рішення про переведення судді в межах та на підставі рекомендації Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, а тому таке рішення тягне юридичні наслідки та свідчить про порушені права позивача.

У судовому засіданні судом поставлено на обговорення питання про закриття провадження у справі. Заслухавши думку представника відповідача, суд дійшов висновку про таке.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини третьої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.

Частиною четвертої статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо оскарження, серед іншого, актів, дій чи бездіяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Статтею 53 Закону №1402-VIII передбачено, що судді гарантується перебування на посаді до досягнення ним шістдесяти п'яти років, крім випадків звільнення судді з посади або припинення його повноважень відповідно до Конституції України та цього Закону. Суддю не може бути переведено до іншого суду без його згоди, крім переведення: у разі реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду; у порядку дисциплінарного стягнення.

Згідно частин другої, третьої статті 82 Закону №1402-VIII переведення судді на посаду судді до іншого суду здійснюється на підставі та в межах рекомендації Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, внесеної за результатами конкурсу на заміщення вакантної посади судді, проведеного в порядку, визначеному статтею 79 цього Закону. Переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня може здійснюватися без конкурсу тільки у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді.

Пунктом 4 частини першої статті 93 Закону №1402-VIII передбачено, що Вища кваліфікаційна комісія суддів України вносить рекомендацію про переведення судді відповідно до цього Закону, крім переведення як дисциплінарної санкції.

Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 101 Закону №1402-VIII рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України можуть бути оскаржені до суду з підстав, установлених цим Законом. Рішення Комісії щодо надання рекомендацій можуть бути оскаржені тільки разом із рішенням, ухваленим за відповідною рекомендацією.

Не погодившись з діями Вищої кваліфікаційної комісії суддів України під час вирішення питання про внесення рекомендації судді Євграфової Є.П. на посаду судді Апеляційного суду Харківської області та з рішенням від 31 травня 2018 року №130/пс-18, яким рекомендовано Вищій раді правосуддя перевести суддю Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_2 на посаду судді Апеляційного суду Харківської області, позивач звернулась з цим позовом до суду.

Статтею 70 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» від 21.12.2016 № 1798-VIII встановлено, що переведення судді з одного суду до іншого здійснюється Вищою радою правосуддя на підставі та в межах рекомендації Вищої кваліфікаційної комісії суддів України і доданих до неї матеріалів.

Однак, Вища рада правосуддя не приймала відповідне рішення про переведення позивача з одного суду до іншого, на підставі оскаржуваного рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 31 травня 2018 року № 130/пс-18.

У пункті 53 рішення від 8 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням, у випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), п. 57, Series A, № 93).

Враховуючи вищенаведене, Суд зазначає, що оскаржувані позивачем рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 31 травня 2018 року №130/пс-18, як і дії відповідача під час вирішення питання щодо внесення рекомендацій про переведення позивача на посаду судді Апеляційного суду Харківської області, не можуть бути самостійним предметом судового розгляду, а можуть бути оскаржені тільки разом із рішенням Вищої ради правосуддя, ухваленим за відповідною рекомендацією.

Оскаржувані позивачем дії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України під час вирішення питання щодо внесення рекомендацій про переведення позивача на посаду судді Апеляційного суду Харківської області є частиною (стадією) єдиної адміністративної процедури і не мають самостійного правового значення окремо від відповідного рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, ухваленим за рекомендацією Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані дії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України під час вирішення питання про внесення рекомендації судді Євграфової Є.П. для переведення на посаду судді Апеляційного суду Харківської області та рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, яким рекомендовано перевести суддю Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_2 на посаду судді Апеляційного суду Харківської області, в суді не оскаржуються, а провадження у справі має бути закрито.

На підставі викладеного, керуючись статтями 238, 243, 248, 257, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, cуд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі №9901/666/18 за позовом ОСОБА_2 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення та визнання незаконними дій.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала Верховного Суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Повний текст ухвали складено 24 січня 2019 року.

Головуючий суддя В.М.Бевзенко

Судді О.В.Білоус

Н.А.Данилевич

І.Л.Желтобрюх

В.М.Шарапа