Справа № 200/18451/17
Суддя: Женеску Е. В.
Дата ухвалення: 2018-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/200/78/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«01» жовтня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Сокол І.С.,

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

24 жовтня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи отримала 29 грудня 2014 року. На підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» позивач отримувала відповідну адресну допомогу. 11 вересня 2017 року позивач отримала від відповідача повідомлення про відмову у наданні соціальної допомоги від 11.08.2017 року разом з розясненням, що допомогу припинено, оскільки позивач перемістилась з підконтрольної території. Діями, що полягають у невиплаті адресної допомоги, відповідач грубо порушив конституційні права позивача. Вказує, що антитерористична операція на території Луганської області не закінчилась, отже, населений пункт, з якого перемістилась позивача, знаходиться в зоні АТО. Крім того, довідку про взяття позивача на облік як внутрішньо переміщену особу, не скасовано.

З урахуванням викладеного, позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову-припинення виплати адресної допомоги позивачу. Зобовязати відповідача поновити виплату адресної допомоги позивачу негайно після проголошення судового рішення, а також утриматись від подальшого призупинення її виплати.

Ухвалою суду від 25 жовтня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії, та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відповідач 25.01.2018 року надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що Постановою КМУ від 31.05.2017 року № 370 до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» були внесені зміни, та п.2 Порядку № 505 викладено в новій редакції, а саме: «Грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців. Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085». Населений пункт с. Чмирівка Старобільського району Луганської області, звідки перемістилась позивач, не є населеним пунктом, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення. Крім того, позивач з 18.10.2017 року перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Індустріальної районної у м. Дніпрі ради, тому вимога до відповідача поновити виплату адресної допомоги є безпідставною. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач 21.03.2018 року надала відгук на відзив на позовну заяву.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України (в редакції Закону України від 03.10.2017р.) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою № НОМЕР_1 від 29.12.2014 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Із вказаної довідки вбачається, що позивач постійно мешкала в с. Чмирівка Старобільського району Луганської області.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у звязку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Рішенням Управління соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради від 06.01.2015 року позивачу призначено допомогу переміщеним особам на проживання відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (далі Порядок № 505).

Відповідно до п.2 Порядку № 505 у редакції, чинній на дату призначення позивачу адресної допомоги, грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (далі - особа, яка переміщується), а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

11 серпня 2017 року відповідач направив позивачу ОСОБА_4 про відмову у наданні соціальної допомоги, в якій вказав, що допомогу припинено, так як вона перемістилась з підконтрольної території на підставі п.2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, та листа-розяснення МСПУ від 04.08.2017 року № 15796/0/2-17/22.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В судовому засіданні встановлено, що Постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2017 року № 370 «Про внесення змін до порядків, затверджених постановами кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505 і від 22 вересня 2016 року № 646» внесено зміни до пункту 2 Порядку № 505, а саме викладено вказаний пункт у наступній редакції:

«Грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців. Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085».

Постанова КМУ від 31.05.2017 року № 370 відповідно до статті 52 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» набула чинності 03.06.2017 року (опубліковано в Урядовому курєрі № 102 від 03.06.2017 року).

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085 (далі - Перелік).

Вказаним переліком не визначено с. Чмирівка Старобільського району Луганської області таким населеним пунктом, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, а також вказаний населений пункт не є розташованим на лінії зіткнення.

Частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні фактичних обставин, суд приходить до висновку, що рішення відповідача про припинення виплати позивачу адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам прийнято у відповідності з чиним законодавством України та з дотриманням вищеназваних принципів, а отже, не підлягає скасуванню.

З огляду на зазначене, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову-припинення виплати адресної допомоги позивачу, та зобовязання відповідача поновити виплату адресної допомоги позивачу негайно після проголошення судового рішення, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Суд також звертає увагу, що позовна вимога про утримання від подальшого призупинення вказаної виплати не ґрунтується на вимогах закону, оскільки право позивача не може бути захищене наперед, право позивача не порушене, а тому не підлягає задоволенню.

Суд не бере до уваги доводи позивача про те, що відсутні підстави для скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, оскільки доказів про скасування такої довідки матеріали справи не містять, та зазначене не є предметом позову.

Доводи позивача про те, що на території Луганської області не закінчилось проведення антитерористичної операції, також не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки відповідач прийняв оскаржуване рішення у відповідності з вимогами п.2 Порядку № 505, який в свою чергу повязує надання допомоги внутрішньо переміщеним особам саме з Переліком населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085, а не з будь-якими іншими підставами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,6-9,19,44,77,241 - 246, 371 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Дніпрі ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 299 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень КАС України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий-суддя: Е.В. Женеску