Справа № 810/2393/16
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 січня 2019 року

Київ

справа №810/2393/16

провадження №К/9901/8295/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Гриціва М.І., розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_2 про перегляд Верховним Судом України судових рішень в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Потапова Михайла Юрійовича, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «ПГ ІНВЕСТ», Український консорціум «ЕКОСОРБ», про визнання протиправним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_2 звернулась з позовом до Приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Потапова Михайла Юрійовича, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ПГ ІНВЕСТ», Український консорціум «ЕКОСОРБ», в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 29634900 від 17 травня 2016 року.

Короткий зміст рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій

2. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року, у відкритті провадження було відмовлено.

Постановляючи зазначені рішення, суди виходили з того, що спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу реєстрації права власності на нерухоме майно, даний спір не є публічно-правовим, а стосується цивільних (житлових) відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК України. У спірних правовідносинах виник спір про цивільне право з житлових правовідносин. За наведених обставин, вказана справа не підлягає розгляду в порядку, передбаченому Кодексjv адміністративного судочинства України, а повинна розглядатися за правилами, передбаченими ЦПК України.

3. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 19 жовтня 2016 року на підставі пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_2 на ці судові рішення.

Постановляючи зазначене рішення, суд виходив з того, що зі змісту касаційної скарги не вбачається підстав, які б дозволили вважати, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального або процесуального права, дана касаційна скарга є необґрунтованою, викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Короткий зміст вимог заяви про перегляд

4. Не погоджуючись з ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2016 року, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19 жовтня 2016 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, ОСОБА_2 звернулась із заявою про перегляд Верховним Судом України зазначених судових рішень, в якій просить їх скасувати та направити адміністративну справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

5. Заява обґрунтована тим, що спірні правовідносини мають саме адміністративний характер, оскільки приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Потапов Михайло Юрійович діяв від імені держави як суб'єкт владних повноважень. Судами попередніх інстанцій порушено право позивача на доступ до суду, що гарантоване частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому, ухвали судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій повинні бути переглянуті Верховним Судом України з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права. На підтвердження вказаних доводів позивачем подано копії різних за змістом судових рішень Вищого адміністративного суду України від 20.04.2016 у справі № К/800/10620/16, від 02.02.2016 у справі № К/800/44973/15, від 19.10.2016 у справі № К/800/12316/16, від 25.02.2016 у справі № К/800/22774/15, від 24.10.2016 у справі № К/800/28064/16, від 11.10.2016 у справі № К/800/46207/15, від 29.09.2016 у справі № К/800/46640/15.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

6. Відповідно до частини шостої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду в усіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції.

7. Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

8. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

9. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

10. Європейський суд з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (№ 29458/04 та № 29465/04) зазначив, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві … керується законом, що приймається парламентом»; фраза «встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність; термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів; вимога стосовно того, що суд має бути «встановленим законом» є однією з декількох вимог Конвенції та протоколів до неї і встановлює, що дії національних органів мають базуватись на внутрішньому праві; вся організаційна система судів, включаючи не тільки питання, які підпадають під юрисдикцію певних видів судів, але також встановлення окремих судів та визначення їх місцевої юрисдикції (Coeme and others v. Belgium № 32492/96); суд не є встановленим законом у разі, якщо правила, які регламентують склад суду, не були додержані (Posokhov v. Russia № 63486/00, Fedotova v. Russia № 73225/01).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

11. Враховуючи, що учасник справи оскаржує рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій з підстав порушення правил предметної юрисдикції, колегія суддів приходить до висновку про те, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись статтями 346, 347 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Потапова Михайла Юрійовича, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «ПГ ІНВЕСТ», Український консорціум «ЕКОСОРБ», про визнання протиправним та скасування рішення - передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В.Коваленко

Судді: Я.О.Берназюк

М.І.Гриців