Справа № 534/1129/18
Суддя: Крикливий В. В.
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД

Справа № 534/1129/18
Провадження № 2-а/534/5/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. Горішні Плавні

Суддя Комсомольського міського суду Полтавської області Крикливий В.В., з участю секретаря судового засідання Клімової С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в місті Києві роти №6 батальйону №9 полку №1 Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_2 про оскарження та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає скасувати постанову серії НК №669826 від 24.07.2018 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, як таку, що винесена з порушенням норм Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Заявлені вимоги вмотивовані тим, що 24.07.2018 відповідачем була винесена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП за фактом невиконання вимог дорожнього знаку 2.2 та непредявлення полісу обовязкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зазначена постанова, на думку позивача, була винесена поліцейським з порушенням вимог КУпАП без наведення жодних доказів, на підставі яких відповідач дійшов висновку про порушення вимог Правил дорожнього руху.

Провадження у справі відкрито за ухвалою суду від 09.08.2018 (а.с.10).

Будучи належно повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони до суду не зявилися. Позивач прохав справу розглянути за його відсутності, про що звернувся на адресу суду із відповідною заявою.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому інспектор УПП у м.Києві ОСОБА_2 прохає відмовити позивачу у задоволенні вимог за безпідставністю (а.с.30-39).

Дослідивши приєднані до справи письмові докази, судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №669826 від 24.07.2018, винесеною поліцейським 6 роти 9 батальйону полку 1 УПП в м.Києві старшим сержантом поліції ОСОБА_2, на позивача накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Зазначене рішення субєкта владних повноважень наразі є предметом оскарження.

Згідно оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення (а.с.6), 24.07.2018 о 18 год. 40 хв. по вул.Єреванській, 10 у м.Києві, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Honda Accord», державний номерний знак ВІ9779АВ, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 і не предявив поліс обовязкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.4а ПДР України.

Встановивши фактичні обставини справи та оцінивши досліджені письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, з огляду на наступне. Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Диспозицією ч.1 ст.126 КУпАП, передбачена відповідальність, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Пунктом 2.4а Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, в тому числі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Виходячи із змісту позовної заяви та наданого відповідачем відзиву, позивача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, а саме за невиконання вимог знаку 2.2 і не предявлення полісу обовязкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із Правилами дорожнього руху України, дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» відноситься до кола знаків пріоритету, і встановлює заборону проїзду без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою (пункт 33 ПДР).

Згідно із наведеними позивачем обґрунтуваннями, останній не заперечує факту керування транспортним засобом у м.Києві та зупинки поліцейським. Між тим, ОСОБА_1 наголошує на дотриманні ним при керуванні транспортним засобом вимог дорожнього знаку та відсутності доказів на спростування зазначених ним тверджень. Окрім того, позивачем зазначено, що при зупинки транспортного засобу предявити поліс від нього не вимагалось.

Даючи правову оцінку обставинам справи та наявним у ній доказам, суд вважає, що оскаржувана постанова не містить посилань на докази вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, а також доказів на спростування обставин, зазначених позивачем в обґрунтування адміністративного позову, тобто на будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких випадках субєктт владних повноважень не може покладатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до приняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (частина 5 статті 77).

Суд зазначає, що відповідач скористався правом надання відзиву на позовну заяву, проте доказів на підтвердження правомірності прийнятого ним рішення відповідачем суду надано не було.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Суд наголошує, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Разом із тим, будь-яких доказів, передбачених ст.251 КУпАП, які б встановлювали наявність адміністративного правопорушення та вину ОСОБА_1 у його вчиненні, матеріали справи не містять. Таким чином, встановлені по справі обставини та досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Окрім того, суд звертає увагу, що у відповідності до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII, водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно зі статтею 53 Закону № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, положеннями статті 53 Закону № 1961-IV передбачено право органів Національної поліції перевіряти наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а підпунктами 2.1, 2.4 ПДР України, встановлено обов'язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред'явити такий поліс.

Разом із тим, матеріали адміністративної справи не містять жодного доказу про порушення позивачем вимог ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність, отже відсутні будь-які докази притягнення позивача до будь-якого іншого адміністративного правопорушення, в наслідок чого мало б місце притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, тобто ненадання страхового полісу, оскільки відповідний страховий поліс предявляється при складанні протоколу про порушення ПДР та оформленні ДТП. Крім того, позивач надав до позовної заяви страховий поліс № АК/8047753 від 03.04.2018 обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та вказав, що страховий поліс був у нього в наявності в автомобілі, проте предявити останній поліцейські не вимагали.

Вказані твердження ОСОБА_1 відповідачем спростовані не були.

Суд зазначає, що у відповідності до ч.3 ст.286 КАСУ, за наслідками розгляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що субєктом владних повноважень, на якого покладено обовязок доказування правомірності свого рішення, не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху та відповідно вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, суд вважає позов обґрунтованим.

За таких обставин, суд доходить висновку про скасування оскарженого позивачем рішення субєкта владних повноважень та необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення

На підставі викладеного та керуючись ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в місті Києві роти №6 батальйону №9 полку №1 Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_2 про оскарження та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Постанову серії НК № 669826 від 24.07.2018 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Другого апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Полтавську, Сумську та Харківську області, з місцезнаходженням у місті Харкові через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Найменування позивача: ОСОБА_1, адреса: 08205, Київська область, місто Ірпінь, вулиця Соборна, 63, квартира, 9.

Найменування відповідача: інспектор УПП в місті Києві роти №6 батальйону №9 полку №1 Департаменту патрульної поліції старший сержант поліції ОСОБА_2, адреса: 03151, місто Київ, вулиця Народного Ополчення, 9.

Суддя підпис ОСОБА_3

Згідно з оригіналом.

Суддя В.В. Крикливий

Повне рішення суду складено 24.01.2019.