Справа № 806/53/14
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/53/14

Головуючий у 1-й інстанції: Попова О.Г.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

16 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Загороднюка А.Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Аніщенко А.О.,

представника позивача: Пунько І.В.

представника відповідача: Домарацької В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова група "Мегабуд" на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова група "Мегабуд" до Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень - рішень,

В С Т А Н О В И В :

у січні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова група "Мегабуд" звернулось до суду з позовом, у якому просило визнати нечинними податкові повідомлення-рішення Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 02.08.2013:

- № 0 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 1372632,00 грн, у тому числі: 1370084,00 грн - основний платіж та 2548,00 грн - штрафна (фінансова санкція);

- № 0 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 347811,00 грн, у тому числі: 278249,00 грн - основний платіж та 69562,00 грн - штрафна (фінансова санкція).

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 24.04.2014, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2014, позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 02.08.2013 № 0 та № 0.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.04.2017 постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 24.04.2014 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2014 у справі № 806/53/14 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

У вказаному рішенні суд касаційної інстанції зазначив, що судами не досліджено питання щодо фактичного вчинення позивачем спірних господарських операцій, не досліджено наявних в матеріалах справи первинних документів, не конкретизовано такі документи. Суди повністю не встановили обставин, якими податковий орган обґрунтовував зафіксовані в акті перевірки порушення позивачем вимог закону, не дослідили ці обставини та не надали їм оцінки. Крім того, судам слід зясувати результати розслідування/розгляду кримінальної справи, на яку посилається відповідач в акті перевірки.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2017 року позов задовольнити частково:

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 02.08.2013 № 0 в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 1140316,00 грн, у тому числі: 1137768,00 грн - основний платіж та 2548,00 грн - штрафна (фінансова санкція);

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 02.08.2013 № 0 в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 219261,00 грн, у тому числі: 175409,00 грн - основний платіж та 43852,00 грн - штрафна (фінансова санкція).

- у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ТОВ "Фінансова група "Мегабуд" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність та необгрунтованість рішення суду, просить постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги та просила суд її задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасуванти в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в свою чергу заперечила щодо доводів апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення предстанвиків сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суд першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, у період з 10.06.2013 по 21.06.2013 посадовими особами Новоград-Волинської ОДПІ проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ "Фінансова група "Мегабуд" з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2011 по 31.12.2012, за результатами якої складено акт від 09.07.2013 за № 63/22-00/35285888.

Вказаним актом зафіксовано наступні порушення:

1) ч. 1, 5 ст. 203, ч. 1, 2 ст. 215, 216, 228, 662, 655, 656 Цивільного кодексу України в частині недодержання в момент вчинення правочину вимог, які не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними (п. 5 ст. 203 ЦК України) по правочинах, здійснених з ТОВ "Матісс Плюс" та ТОВ "Поток 1731";

2) п. 138.2, п. 138.8 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України № 2756-VI від 02.12.2010, в результаті чого донараховано податку на прибуток на загальну суму 1421798,00 грн, в тому числі: за 2 квартал 2011 року на суму 143307,00 грн, за 3 квартал 2011 року на суму 299305,00 грн, за 4 квартал 2011 року на суму 975884,00 грн, за 2 квартал 2012 року на суму 9302,00 грн;

3) ст. 185, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України № 2756-VI від 02.12.2010, в результаті чого донараховано податок на додану вартість на загальну суму 278249,00 грн, в тому числі: за жовтень 2011 року на суму 123449,00 грн, за листопад 2011 року на суму 38307,00 грн., за грудень 2011 року на суму 13653,00 грн., за квітень 2012 року на суму 14000,00 грн., за травень 2012 року на суму 88840,00 грн.

Не погодившись із висновками акту перевірки, позивач до Новоград-Волинської ОДПІ подав письмові заперечення на акт від 09.07.2013 за № 63/22-00/35285888.

За результатами розгляду заперечень, відповідач листом від 01.08.2013 № 1290/22-00 повідомив позивача, що висновок акту перевірки в частині заниження ТОВ "Фінансова Група "Мегабуд" у ІІІ кварталі 2011 року суми податку на прибуток в розмірі 58600,00 грн по взаємовідносинах з ТОВ "Спецторг Комплекс" спростований, в решті висновки акту перевірки залишені без змін.

У зв'язку із виявленими порушеннями, 02.08.2013 Новоград-Волинською ОДПІ прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №0 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 1372632,00 грн, у тому числі: 1370084,00 грн - основний платіж та 2548,00 грн - штрафна (фінансова санкція);

- №0 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 347811,00 грн, у тому числі: 278249,00 грн - основний платіж та 69562,00 грн - штрафна (фінансова санкція).

Не погодившись із наведеними рішеннями контролюючого органу, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 02.08.2013 № 0 в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 1140316,00 грн, у тому числі: 1137768,00 грн - основний платіж та 2548,00 грн - штрафна (фінансова санкція) та № 0 в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 219261,00 грн, у тому числі: 175409,00 грн - основний платіж та 43852,00 грн - штрафна (фінансова санкція). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Враховуючи норми ч.1 ст.308 КАС України, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла наступних висновків.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення №0 від 02.08.2013 в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємства розміром 118266, 00 грн., суд першої інстанції виходив із нереальності господарських операцій з надання послуг позивача та ПП «Вівум», ТОВ «Універсал Груп Строй», ТОВ «О-Віл» та ТОВ «Поток 1731».

Проте, суд апеляційної інстанції не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період;

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно зі частиною другою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Норми аналогічного змісту містить Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 (далі - Положення №168/704).

Пунктом 2.4 Положення №168/704 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

Так, 30.03.2011 позивач (Замовник) уклав договір з ПП "Вівум" (Виконавець) №30311/П, за умовами якого Експедитор надає послуги, повязані з перевезенням вантажів, що належать або відправляються (одержуються) Замовником.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи долучено акти здачі-прийняття робіт від 31.05.2011 №244, від 29.04.2011 №90, реєстри вантажоперевезень за квітень та травень 2011 року, рахунок-фактуру від 31.05.2011 №147, податкові накладні від 31.05.2011 №113, від 29.04.2011 №67, платіжні доручення та квитанції про приймання вантажів.

01.06.2011 ТОВ "ФГ "Мегабуд" (Клієнт) та ТОВ "О-Віл" (Експедитор) уклали договір транспортного експедирування №1061/П, предметом якого є надання Експедитором певних послуг, пов'язаних з перевезенням та експедиції вантажів, що належать або відправляються (одержуються) Клієнтом.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи долучено акт здачі-прийняття робіт від 30.06.2011 №91, реєстр вантажоперевезень за червень 2011 року, рахунок-фактуру від 30.06.2011 №108, податкову накладну від 30.06.2011 №247, платіжні доручення та квитанції про приймання вантажів.

Також, 25.10.2011 ТОВ "ФГ "Мегабуд" (Замовник) та ТОВ "Універсал Груп Строй" (Перевізник) уклали договір транспортного експедирування №251011, предметом якого є надання перевізником транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажу до місця призначення. Місце призначення вказується у відповідних додатках (заявках) до цього Договору.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи долучено акт здачі-прийняття робіт від 30.11.2011 №313, реєстр вантажоперевезень за листопад 2011 року, рахунок-фактуру від 30.11.2011 №48, податкову накладну від 30.11.2011 №276, платіжні доручення та залізничні накладні.

Таким чином, вказаними первинними документами підтверджується реальність господарських операцій позивача з ПП «Вівум», ТОВ «Універсал Груп Строй», ТОВ «О-Віл».

Висновки суду першої інстанції щодо відсутності письмових заявок, обумовлених договорами та оформлення квитанцій на отримання вантажу та залізничних накладних на отримання вантажу спростовуються наданими позивачем в суді апеляційної інстанції письмовими заявками (т.6 а.с.161-173), що підтверджують зміст фактично наданих послуг, порядок їх виконання, обсяг трудових та інших ресурсів, які залучалися контрагентами до їх виконання.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції належним чином не дослідив питання наявності чи відсутності письмових заявок, обумовлених договорами, що підтверджують зміст фактично наданих послуг, а тому висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не оформлялись заявки є виключно припущенням суду.

Водночас, висновки про нереальність господарських операцій з придбання платником податку послуг (робіт) мають підтверджуватись належними, допустимими та достатніми доказами і не можуть грунтуватись на припущеннях.

При цьому, жодних доказів, які підтверджують висновок суду першої інстанції щодо відсутності фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язку між фактом послуг і подальшою господарською діяльністю, в матеріалах справи відсутні.

Колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції зазначавши про відсутність письмових заявок допустив суперечності, визнавши реальними господарські операції з ТОВ «Матісс Плюс» за таким же наданим пакетом первинних документів, що й з ПП «Вівум», ТОВ «Універсал Груп Строй», ТОВ «О-Віл», ТОВ «Поток 1731».

Разом з тим, безпідставними є висновки суду першої інстанції щодо нереальності господарських операцій ТОВ "Фінансова група "Мегабуд" та ТОВ «Поток 1731, в тому числі неможливості ідентифікувати особу, яка підписувала акти здачі-прийняття робіт від імені ТОВ «Поток 1731», неоформлення заявок та невідповідності актів здічі-прийняття робіт вимогам Закону України «Про бухгалтерських облік та фінансову звітність в Україні».

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи наявні первинні документи, в тому числі акти здачі-прийняття робіт від імені ТОВ «Поток 1731» у яких повністю ідентифікуються особи, які їх підписували.

Доводи відповідача про те, що ТОВ «Поток 1731» здійснювало безтоварні операції по ланцюгу постачання, з посиланням на податкову інформацію, отриману від ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська, колегія суддів відхиляє, оскільки чинним податковим законодавством не передбачено право відповідача при складанні акта перервірки одного платника податків приймати за основу акт перевірки іншого платника податків, як підставу для висновку про наявність порушень з боку першого.

Крім того, судом першої інстанції не було враховано, що позивачем протягом 2-4 кварталів 2011 року та 2 кварталу 2012 року було сплачено транспортні та експедиційні послуги надані ПП «Вірум», ТОВ «Універсал Груп Строй», ТОВ «О-ВІЛ», ТОВ «Поток 1731», які були віднесені позивачем до своїх валових витрат та відображені у податковій звітності з податку на прибуток за відповідні звітні періоди.

Колегія суддів зазначає, що наявні в матеріалах справи первинні документи бухгалтерського та податкового обліку підтверджують реальність господарських операцій позивача та ПП «Вірум», ТОВ «Універсал Груп Строй», ТОВ «О-ВІЛ», ТОВ «Поток 1731», що свідчить також про надання послуг та їх оплату.

Таким чином, враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем повністю доведено факт реальності господарських операцій з надання послуг ПП «Вірум», ТОВ «Універсал Груп Строй», ТОВ «О-ВІЛ», ТОВ «Поток 1731», а відтак у відповідача відсутні підстави для донарахування позивачеві грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємства в сумі 118 266,00 грн.

Проте судом першої інстанції неповно було з'ясовано обставини справи, що мають значення для вирішення справи, а саме не досліджено належним чином наявність чи відсутність письмових заявок, обумовлених договорами, що підтверджують змість фактично наданих послуг, а тому рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову про скасування податкового повідомлення-рішення №0 в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємства розміром 118 266,00 грн. підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.

Окрім того, відмовляючи в задоволенні позовних вимог скасування податкового повідомлення-рішення в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 102 840, 00 грн. та 25 710 грн. штрафної санкції, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність реальності здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом ТОВ "Поток 1731".

Однак, в ході судового розгляду апеляційної інстанції вказаний висновок спростовано, оскільки первинними документами, наданими позивачем, встановлено реальність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом ТОВ «Поток-1731», що підтверджує правомірність визначення позивачем своїх зобов'язань з податку на додану вартість у взаємовідносинах з ТОВ «Матісс Плюс» та ТОВ «Поток 1713», що також виключає можливість застосування до нього жодних фінансових санкцій.

Тому, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення рішення в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 102 840, 00 грн. та 25 710 грн. штрафної санкції підлягає скасуванню, з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, з прийняттям в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповною мірою з'ясовано обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, у зв'язку з чим апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а судове рішення першої інстанції скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування податкових повідомлень-рішень від 02.08.2013 №0 в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 118 266,00 грн. та №0 від 02.08.2013 в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 102 840,00 грн. та 25 710 грн. штрафної санкції з прийняттям нового рішення про задоволення позову в цій частині.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

Статтею 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при поданні позову було сплачено 459 грн. судового збору (т.1 а.с.2), а тому враховуючи, що даний позов сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, підлягає задоволенню, судовий збір в сумі 459 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова група "Мегабуд" задовольнити повністю.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2017 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Ухвалити в цій частині нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0 від 02.08.2013 в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 118 266,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0 від 02.08.2013 в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 102 840,00 грн. та 25 710 грн. штрафної санкції.

В решті постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з бюджетних асигнувань Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова група "Мегабуд" витрати по сплаті судового збору у сумі 459 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 22 січня 2019 року.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Загороднюк А.Г.