Справа № 675/2553/18
Суддя: Демчук П. В.
Дата ухвалення: 2019-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 675/2553/18
Провадження № 2-а/675/25/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2019 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Демчука П.В.,

за участю секретаря Григорєвої О.С.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізяславі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора управління патрульної поліції у Львівській області Яценка Миколи Михайловича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказав, що інспектором управління патрульної поліції у Львівській області Яценком М.М. було складено постанову серії ВР № 029240 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Із змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1, керуючи транспортними засобом СІТRОЕN ВЕRLINGO, номерний знак НОМЕР_1 о 12 год. на проспекті Свободи, 20 у м. Львів здійснив рух в зоні дії знака 5.33 «Пішохідна зона» та порушив Правила дорожнього руху України. Вказана постанова винесена незаконно, а дії інспектора поліції є протиправними, оскільки позивач керував автомобілем, належними інваліду ОСОБА_3, який сидів поруч, і якого ОСОБА_1 перевозив як пасажира. Вказаний автомобіль позначений розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю», однак інспектор поліції не звернув на це уваги , не врахував вказані обставини і склав постанову про накладення на позивача адміністративного штрафу. Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення, а провадження у справі закрити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав.

Відповідач до суду не з'явився, відзиву не надіслав, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали провадження, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до постанови серії ВР № 029240, винесеної що інспектором управління патрульної поліції у Львівській області Яценком М.М., ОСОБА_1, керуючи транспортними засобом СІТRОЕN ВЕRLINGO, номерний знак НОМЕР_1, о 12 год. на проспекті Свободи, 20, у м. Львів здійснив рух в зоні дії знаку 5.33 «Пішохідна зона», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За вказане порушення правил дорожнього руху на ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн.

Не погоджуючись із такими діями та рішенням інспектора управління патрульної поліції, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом, в якому просив суд скасувати накладене на нього адміністративне стягнення.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (далі за текстом -ПДР), затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Згідно із п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема ч.1 ст. 122 КУпАП.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до суду у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Так, відповідно до ч. 1 ст.122 КпАП України передбачена відповідальність за пере- вищення встановлених обмежень швидкості руху, порушення вимог дорожніх знаків, та розмітки проїзної частини доріг, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги в русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними дорожками.

Відповідно до п. 26.3 Правил дорожнього руху України у пішохідну зону в'їзд дозволяється лише транспортним засобам, що обслуговують громадян і підприємства, які розташовані у зазначеній зоні, а також транспортним засобам, що належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, чи автомобілям (мотоколяскам), позначеним розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю», якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять пасажирів з інвалідністю. Якщо до об'єктів, розташованих на цій території, є інші під'їзди, водії повинні користуватися лише ними.

В судовому засіданні позивач подав доказ того, що він є інвалідом третьої групи загального захворювання, та автомобіль, яким він керував, обладнаний відповідним розпізнавальними знаком «Водій з інвалідністю».

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За правилами ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Поряд із цим, згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб'єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

В порушення вимог вказаної статті відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема, у матеріалах відсутні матеріали фото- чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб'єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення, при цьому пояснення у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інспектором відібрано не було.

Враховуючи, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено належними і допустимими доказами правомірності прийнятого ним рішення, суд вважає, що постанова підлягає скасуванню,

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 10, 23, 245, 254, 268, 293 КУпАП, ст. ст. 3, 7, 8, 9, 11, 50, 71, 86, 99, 158-163 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Дії інспектора управління патрульної поліції Львівської області Яценка М.М. по притягненню до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 визнати протиправними.

Постанову від 30 вересня 2018 року про накладення на ОСОБА_1 про накладення адміністративного штрафу в сумі 255 грн. скасувати та провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького адміністративного апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня проголошення.

Повне рішення суду складено 18 січня 2019 року

Суддя П.В.Демчук