Справа № 0440/7172/18
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року Справа № 0440/7172/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії, -
ОСОБА_2 звернулася до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області № 12 від 01.03.2018 року;
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в пільговий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Список №1 період роботи з 15.07.1986 по 20.12.1995 в Акціонерному Товаристві «Дніпрошина» на посаді вулканізаторника четвертого розряду та призначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, з 19.12.2017 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що період роботи з 15.07.1986р. по 20.12.1995р. в Акціонерному Товаристві «Дніпрошина» на посаді вулканізаторника четвертого розряду дає право на пенсію за віком на пільгових умовах Список №1, при досягненню нею 45 років за наявності загального 20 років та спеціального 7 років 6 місяців трудового стажу. На момент звернення до Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області їй виповнилось 49 років, а відповідно до записів в трудовій книжці, загальний трудовий стаж перевищує 24 роки, пільговий стаж складає 9 років 5 місяців 6 днів. Що дає право на отримання пенсії на пільгових умовах.
Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що згідно наявних документів відсутня будь-яка інформація про зайнятість позивача повний робочий день в певному виробництві, на роботах із шкідливими і важкими умовами праці або в технологічному процесі та відсутня атестація робочого місця. Згідно наданого пакету документів інформація про те, що позивач працювала на умовах Списку №1, а саме на дільниці вулканізації відсутня. А робота в автокамерному цеху дає право на підтвердження пільгового стажу за Списком №2. Отже, право на призначення пенсії згідно заяви позивача відсутнє.
Ухвалою суду від 22.10.2018 року прийнято до свого провадження вказану справу та відкрито провадження у справі та згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Позивач в період з 01.09.1985 по 15.07.1986 року навчалась в середньому професійно-технічному училищі № 51 м. Дніпропетровська за спеціальністю пресувальник-вулканізаторник. Згідно диплома А № 337255 виданого 16.07.1986 року позивачу присвоєна кваліфікація пресувальник-вулканізаторник четвертого розряду.
З наказу № 848 про прийняття на роботу вбачається, що ОСОБА_3 була зарахована з 15.07.1986 р. в автокамерний цех виробництва ВМШ (дільниця 4) за професією вулканізаторник а/к (автокамер), графік 061.
Судом встановлено, що згідно трудової книжки БТ-І №6680218, копія міститься в матеріалах справи, з 15.07.1986р. ОСОБА_2 прийнята до ВАТ «Дніпрошина» та працювала вулканізаторником 4 розряду автокамерного цеху виробництва масових шин до 20.12.1995р. З 21.12.1995р. по 29.12.1997р. монтувальником вентилів автокамерного цеху ВМШ. 04.09.2000р.
Так, як вбачається із записів №№2-6 позивач з 15.07.1986 року прийнята до Автокамерного цеху Виробництва Масових Шин на посаду вулканізаторника четвертого розряду, з 01.07.1988 року на підставі постанови ОСОБА_4 Міністрів СРСР і ВЦРПС № 1115 від 17.09.1986 переведена в Автокамерном цеху ВМШ вулканізаторником четвертого розряду, 21.12.1995 переведена в Автокамерном цеху ВМШ монтувальником вентелів по другому розряду.
На умовах праці за професією вулканізаторник зроблено запис про те, що умови праці особливо шкідливі, підпис позивача про згоду з умовами праці та висновок медичної установи. Відповідно до наказу від 01 липня 1988 року позивача переведено на нові тарифні ставки та оклади за професією вулканізаторник, відповідно до Постанови ЦК КПРС ОСОБА_4 міністрів СРСР та ВЦРПС № 1115 від 17.09.1986р. В Наказі від 01.07.1988 року наявна інформація, що позивачка працює в зміні «Г», графік 061, умови праці особливо шкідливі.
У Наказі від 19.07.1996 № 257-р «Про результати атестації робочих місць за умовами праці» зазначено: «Наказую: затвердити перелік робочих місць, професій та посад, які на підставі ОСОБА_4 Кабінету Міністрів України № 162 від 11 березня 1994 р. мають право на пільгове пенсійне забезпечення за Списками №1 та №2, та яким це право підтверджено результатами атестації робочих місць (додатки №1 и №2), в тому числі: вулканізаторник камер дільниці вулканізації камер та ободних стрічок автокамерного цеху ВМШ за Списком №1 розділ VIII підрозділ А-1 1080А010».
19.12.2017 року позивач звернувся до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі (правонаступник Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1.
До заяви про підтвердження стажу роботи позивачем були наданні: трудова книжка БТ-І № 9490341, архівні документи на підтвердження пільгового характеру праці за періоди роботи з 15.07.1986 по 29.12.1997 в ВАТ «Дніпрошина».
Зазначені документи були розглянуті Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та прийнято рішення №12 від 01.03.2018р., яким відмовлено у підтвердженні періоду роботи з 15.07.1986р. по 29.12.1997р. для зарахування до пільгового стажу за Списком №1.
У вказаному рішенні зазначено, що в наданих документах, інформація про те, що заявниця працювала на умовах Списку №1, а саме: на дільниці вулканізації відсутня. Робота в автокамерному цеху дає право на підтвердження пільгового стажу за Списком № 2.
За таких обставин, комісією прийнято рішення, що для підтвердження періоду роботи з 15.07.1986 року по 20.12.1995 рік, для зарахування до пільгового стажу за Списком №1 немає підстав.
Згідно ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до п.«а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_2 і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - по 31 березня 1970 року включно.
Відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.
Частиною 2 ст.114 визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_2 і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - які народилися по 31 березня 1970 року включно.
Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (далі - Порядок №383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.
Пунктом 10 Порядку від 18 листопада 2005 року № 383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.
Згідно п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п.1, 20 Порядку № 637 від 12 серпня 1993 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Для підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Статтею 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» № 103/98-ВР від 10.02.1998 передбачено, що час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Судом встановлено, що в період навчання та трудової діяльності позивача діяли Списки № 1, затверджені постановою ОСОБА_4 Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 р., постановою Кабінету Міністрів СРСР № 10 от 26.01.1991 р., постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 р. N 162.
Згідно пункту 4 розділу VIII «Хімічне виробництво» Списку № 1, затвердженого ОСОБА_4 Міністрів СРСР 22.08.1956 № 1173, правом на пільгову пенсію користуються робочі і інженерно-технічні працівники, зайняті повний робочий день в цехах, виробництвах (на правах цехів) і окремих установках нижчеперелічених виробництв: гумового і шинного в цехах: підготовчих, підготовки сировини, вулканізації технічних виробів і гумового взуття, виготовлення клеїв для гуми.
Відповідно до підрозділу А-1, код 1080А010 розділу VIII «Хімічне виробництво» Списку №1, затвердженого ОСОБА_4 Кабінету Міністрів СРСР 26.01.1991 № 10 та ОСОБА_4 Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 р. N 162 право на пільгове пенсійне забезпечення мають робітники, керівники і фахівці зайняті в гумовому, гумотехнічному і шинному виробництвах на дільницях: підготовчих, підготовки сировини, вулканізації, виготовлення клеїв для гуми.
Позивач в період з 01.09.1985 по 15.07.1986 року навчалась в середньому професійно-технічному училищі № 51 м. Дніпропетровська за спеціальністю пресувальник-вулканізаторник. Згідно диплома А № 337255 виданого 16.07.1986 року позивачу присвоєна кваліфікація пресувальник-вулканізаторник четвертого розряду.
Відповідно запису № 2 трудової книжки БТ-І 9490341, позивач з 15.07.1986 року прийнята до Автокамерного цеху Виробництва Масових Шин Дніпропетровського виробничого об'єднання «Дніпрошина» на посаду вулканізаторника четвертого розряду (наказ № 848 від 15.07.1986 р.).
Тобто, позивач навчалась за спеціальністю передбаченою розділом VIII «Хімічне виробництво» постанови ОСОБА_4 Міністрів СРСР за № 1173 від 22.08.1956р. «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах», після закінчення навчання позивач працевлаштувалась за набутою професією, а тому період навчання також має бути зараховано в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, так як перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Як вбачається із записів №№ 2-6 трудової книжки БТ-І 9490341: позивач з 15.07.1986 року прийнята до Автокамерного цеху Виробництва Масових Шин на посаду вулканізаторника четвертого розряду, з 01.07.1988 року на підставі постанови ОСОБА_4 Міністрів СРСР і ВЦРПС № 1115 від 17.09.1986 «Про вдосконалення організації заробітної плати та введення нових тарифних ставок і посадових окладів працівників виробничих галузей народного господарства» переведена в Автокамерном цеху ВМШ вулканізаторником четвертого розряду, 21.12.1995 переведена в Автокамерном цеху ВМШ монтувальником вентелів по другому розряду.
Крім того, На умовах праці за професією вулканізаторник зроблено запис про те, що умови праці особливо шкідливі, підпис позивача про згоду з умовами праці та висновок медичної установи. Відповідно до наказу від 01 липня 1988 року позивача переведено на нові тарифні ставки та оклади за професією вулканізаторник, відповідно до Постанови ЦК КПРС ОСОБА_4 міністрів СРСР та ВЦРПС № 1115 від 17.09.1986р. В Наказі від 01.07.1988 року наявна інформація, що позивачка працює в зміні «Г», графік 061, умови праці особливо шкідливі.
Про те, що позивач працювала на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 вказують також копії документів, які надані архівним управлінням Департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів.
На підтвердження того, що атестація робочих місць, в тому числі і за професією вулканізаторник, на підприємстві АТ «Дніпрошина» проводилась, свідчить Наказ від 19.07.1996 № 257-р «Про результати атестації робочих місць за умовами праці», в якому зазначено: «Наказую: затвердити перелік робочих місць, професій та посад, які на підставі ОСОБА_4 Кабінету Міністрів України № 162 від 11 березня 1994 р. мають право на пільгове пенсійне забезпечення за Списками №1 та №2, та яким це право підтверджено результатами атестації робочих місць (додатки №1 и №2), в тому числі: вулканізаторник камер дільниці вулканізації камер та ободних стрічок автокамерного цеху ВМШ за Списком №1 розділ VIII підрозділ А-1 1080А010.».
Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442, пенсії за віком на пільгових умовах призначаються за результатами атестації робочих місць, яка також надає інші пільги і компенсації, передбачені законодавством, а саме надбавка за роботу в зазначених умовах, право на скорочений робочий день, додаткову відпустку й одержання лікувально-профілактичного лікування. Атестація повинна проводитися на підприємстві не рідше одного разу на п'ять років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Контроль за проведенням атестації, правильністю застосування Списків покладено на Державну експертизу умов праці.
Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації) визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.
Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.
Відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики України від 16.12.1999 № 01-3/2516-02-6 для зарахування до пільгового пенсійного стажу певного 5-річного періоду роботи з несприятливими умовами праці відповідне право впродовж цього періоду повинно бути підтверджене за результатами атестації робочих місць за умовами праці.
У разі підтвердження цього права за результатами атестації, проведеної до 31.07.1997 (впродовж 5 років після введення в дію вищезазначеного Порядку) до пільгового стажу зараховується весь період роботи у виробництвах, на роботах, за професіями та посадами, передбаченими списками № 1 і 2, тобто період до дати видання наказу по підприємству про результати проведення атестації робочих місць так і період протягом 5 років після проведення атестації.
До того ж, за період роботи на посаді вулканізаторника з 15.07.1986 до 21 серпня 1992 року, підтвердження умов праці за результатами атестації робочих місць не вимагається. А за період з 21.08.1992 року по 20.12.1995 року, на тій самій посаді, особливі умов праці підтверджуються за результатами атестації робочих місць, оскільки Позивачем надано докази про проведення атестації робочих місць на підставі Наказу від 19.07.1996 № 257-р «Про результати атестації робочих місць за умовами праці».
Відповідно до штатного розпису та укрупнених окладів робітників автокамерного ВМШ (1994,1995 років) професія вулканізаторник передбачена саме в дільниці вулканізації камер.
Таким чином, суд не приймає до уваги посилання відповідача про те, що відсутня інформація про те, що позивач працювала на умовах Списку №1, а саме на дільниці вулканізації відсутня, оскільки позивач весь час з 15.07.1986 по 20.12.1995 роки працювала за професією вулканізаторник четвертого розряду в одному цеху - 070, дільниці № 4, що підтверджує те, що вона працювала вулканізаторником в дільниці вулканізації камер на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1.
З урахуванням наведених обставин, суд доходить висновку, що надані позивачем документи є достатнім підтвердженням пільгового трудового стажу позивача у період роботи з 15.07.1986 по 20.12.1995 в Акціонерному Товаристві «Дніпрошина» на посаді вулканізаторника четвертого розряду на дільниці вулканізації камер автокамерного цеху на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1.
Крім того, в матеріалах справи наявна копія Довідки уточнююча особливий характер роботи або умови праці, необхідні для призначення пенсії ВАТ «Дніпрошина» №205 від 19.08.05р. на імя колеги позивача ОСОБА_6, в якій зазначено, що вона працювала в автокамерному цеху ВМШ за професією вулканізаторник четвертого розряду, що передбачено Списком №1.
До того ж, як було зазначено раніше, згідно з положеннями пункту 10 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який затверджено Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, уточнюючі довідки є факультативними документами для підтвердження пільгового стажу, яка надається у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.
У справі ж, що розглядається, право на пільгову пенсію позивачу безпосередньо вбачається з відомостей, зафіксованих в трудовій книжці, який є основним документом, в якому містяться відомості про стаж роботи особи.
У зв'язку з цим, рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 01.03.2018 року № 12, яким відмовлено позивачу у підтвердженні періоду роботи з 15.07.1986р. по 29.12.1997р. для зарахування до пільгового стажу за Списком №1, є протиправним та підлягає скасуванню.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затверджений ОСОБА_4 правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1. У відповідності до пунктів 1.6 та 1.7 вказаного порядку звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
З урахуванням наведеного, суд доходить висновку про те, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_2, в пільговий трудовий стаж для призначення пенсії на пільгових умовах згідно Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників період роботи з 15.07.1986 по 20.12.1995 в Акціонерному Товаристві «Дніпрошина» на посаді вулканізаторника четвертого розряду та призначити ОСОБА_2, пенсію на пільгових умовах згідно Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з 19 грудня 2017 року.
Дослідивши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі ст.139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору в розмірі 704,80грн.
Керуючись ст.ст. 241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 01.03.2018р. №12 про результати розгляду заяви ОСОБА_2.
Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу період роботи ОСОБА_2 в пільговий трудовий стаж для призначення пенсії на пільгових умовах згідно Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників період роботи з 15.07.1986 по 20.12.1995 в Акціонерному Товаристві «Дніпрошина» на посаді вулканізаторника четвертого розряду та призначити ОСОБА_2, пенсію на пільгових умовах згідно Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з 19 грудня 2017 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова