Справа № 2а/0570/11794/11
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

24 січня 2019 року

справа №2а/0570/11794/11

адміністративне провадження №К/9901/31967/18, №К/9901/31972/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційні скарги Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби та Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2016 року

у складі судді Троянової О.В.

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року

у складі суддів Сіваченка І.В., Шишова О.О., Геращенка І.В.

у справі №2а/0570/11794/2011

за позовом Державного підприємства «Торецьквугілля»

до Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби

про визнання частково недійсним податкового повідомлення-рішення від 08 лютого 2011 року №000001/2342 щодо збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 53968,00 грн. та визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 08.02.2011 №000002/2342 в частині зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 13494,00 грн., -

У С Т А Н О В И В :

05 січня 2012 року Державне підприємство «Торецьквугілля» (далі - Підприємство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі - податковий орган, перший відповідач у справі) та Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби (далі - податковий орган, другий відповідач у справі) про визнання частково недійсним податкового повідомлення-рішення від 08 лютого 2011 року №000001/2342 щодо збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 53 968,00 грн. та визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 08 лютого 2011 року №000002/2342 в частині зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 13 494,00 грн., з мотивів безпідставності їх прийняття.

Розгляд справи здійснювався судами неодноразово, судові рішення, що є предметом цього касаційного розгляду ухваленні в межах нового розгляду на виконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 червня 2016 року.

20 жовтня 2016 року постановою Донецького окружного адміністративного суду залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року, адміністративний позов Підприємства задоволено повністю, внаслідок чого, визнано частково недійсним та скасовано в частині податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Дзержинську від 08 лютого 2011 року №000001/2342 щодо збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 53968,00 грн., визнано недійсним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Дзержинську від 08 лютого 2011 року №000002/2342 в частині зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 13494,00 грн.

Ухвалюючи судові рішення суди попередніх інстанцій встановили, що господарські операції позивача з його контрагентами спричинили реальні зміни майнового стану платника податків, внаслідок чого витрати (валові витрати) та податковий кредит сформований платником податків правомірно, внаслідок чого відсутні підстави для прийняття податкових повідомлень - рішень.

03 січня 2017 року Артемівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (перший відповідач у справі) подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Підприємства відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування касаційної скарги перший відповідач наводить обставини справи шляхом відтворення частини акта перевірки та нормативно - правове обґрунтування вимог касаційної скарги шляхом викладення тексту норм покладених в основу прийняття спірних податкових повідомлень - рішень.

12 січня 2017 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу (першого відповідача у справі), справа із суду першої інстанції витребувана не була.

24 березня 2017 року Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у місті Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби (другий відповідач у справі) подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Підприємства відмовити.

В обґрунтування касаційної скарги другий відповідач доводить, що наслідком встановлення відсутності порушень з його боку має бути відмова в задоволенні позовних вимог, заявлених до нього.

10 травня 2017 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу (другого відповідача у справі), після усунення недоліків на виконання ухвали цього суду від 27 березня 2017 року, справа із суду першої інстанції витребувана не була.

14 лютого 2017 року та 07 червня 2017 року Підприємством надані заперечення на касаційні скарги відповідачів до Вищого адміністративного суду України, в яких позивач посилається на те, що впродовж усіх судових розглядів доводи податкових органів ґрунтуються на сумнівах та припущеннях, які спростовані судами попередніх інстанцій, просить залишити касаційні скарги без задоволення, рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін.

02 березня 2018 року матеріали касаційних скарг К/9901/31967/18 та К/9901/31972/18 передані до Верховного Суду.

07 березня 2018 року ухвалами цього Суду касаційні скарги К/9901/31967/18 та К/9901/31972/18 прийняті до свого провадження цим Судом та справа №2а/0570/11794/2011 витребувана з Донецького окружного адміністративного суду.

19 березня 2018 року справа №2а/0570/11794/2011 надійшла до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційних скарг та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що Підприємство є юридичною особою, включене до ЄДРПОУ, перебуває на податковому обліку податкового органу, є платником податку на додану вартість.

08 лютого 2011 року Державною податковою інспекцією у місті Дзержинську згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України на підставі акта перевірки від 26 січня 2011 року №10/23/33839013 прийняті податкові повідомлення-рішення.

Податковим повідомленням - рішенням №000001/2342 Підприємству за порушення статті 3, підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4, пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2, підпункту 5.3.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3, підпунктів 8.2.1, 8.2.2 пункту 8.2 статті 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28 грудня 1994 року №334/94-ВР, збільшено суму грошового зобов'язання за основним платежем на 296914 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції на суму 74228,50 грн., без визначення правової підстави їх застосування.

Податковим повідомленням-рішенням №000002/2342 Підприємству за порушення підпунктів 7.2.1, 7.2.6 пункту 7.2, підпунктів 7.4.2, 7.4.3, 7.4.4, 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7, пункту 10.1 статті 10 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03 квітня 1997 року №168/97-ВР, зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у зв'язку із завищенням залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду у сумі 1 436 562 грн., у т.ч. у листопаді 2009 року 6583 грн., у березні 2010 року 8246 грн., у квітні 2010 року 12896 грн., у травні 2010 року 23744 грн., у липні 2010 року 1357593 грн. у вересні 2010 року 27500 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 359140 грн. 50 коп., без визначення правових підстав їх застосування.

За висновками податкового органу позивач необґрунтовано сформував валові витрати та податковий кредит з податку на додану вартість за результатами придбання матеріалів у Приватного підприємства «Лютекс» згідно нікчемного правочину.

Оцінюючи спір у цій частині суди попередніх інстанцій встановили, що 31 березня 2010 року, з додатковою угодою від 01 квітня 2010 року, між Державним підприємством «Дзержинськвугілля» (ВП «Управління матеріально-технічного постачання»), як покупець) та Приватним підприємством «Лютекс», як постачальником укладено та виконано договір поставки лісоматеріалів хвойних порід для оброблення рудостойки, фактичне виконання умов договору підтверджено специфікаціями на лісоматеріали хвойних порід для оброблення на рудостійки, технічними специфікаціями на лісоматеріали хвойних порід для оброблення на рудостійки, товарно-транспортними накладними на перевезення лісоматеріалів хвойних порід для оброблення на рудостійки, які придбані по договору, довіреностями на отримання лісоматеріалі хвойних порід для оброблення на рудостійки, податковими накладними за фактом придбання на лісоматеріалів хвойних порід для оброблення на рудо стійки, платіжними дорученнями, податковими накладними та доказами формування податкового кредиту, на підставі податкових накладних, про що позивачем зазначено у податкових деклараціях з податку на додану вартість за квітень 2010 року та травень 2010 року, дослідженнями акта перевірки та відсутністю будь-яких зауважень щодо наданих позивачем первинних документів.

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність доводів щодо нікчемності правочину в межах якого здійсненні господарські операції, за результатами, яких сформовані валові витрати та податковий кредит, та визнає, що визнання правочину нікчемним податковим органом під час перевірки знаходиться за межами його компетенції. Суд визнає наявними в межах цієї справи обставин які не потребують доказування, встановлених рішеннями, які набрали законної сили в адміністративній справі №2а-28033/10/0570, № 2а/0570/1112/2011, якими спростовані доводи податкового органу щодо нікчемності правочинів.

Неприйнятним доказом нікчемності угоди між позивачем та Приватним підприємством «Лютекс» є посилання відповідача на листи Державної податкової інспекції у Київському районі м. Донецька від 27 серпня 2010 року №9131/7/23-03 та №9211/7/23-311 про неможливість проведення перевірки платників податків Товариства з обмеженою відповідальністю «КФ Сервіс Комплект» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецстройтранс» з питань підтвердження відомостей на запит Державної податкової інспекції у м. Дзержинську, у якому повідомлено, що підприємства не знаходяться за юридичними адресами.

Аналізуючи спірні правовідносини судом апеляційної інстанції помилково покладенні положення Податкового кодексу України, якими врегульовані правила формування податкового кредиту, зокрема пунктів 198.3 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України, які не стосуються спірних правовідносин, виходячи з дії положень загально-правового принципу дії норми права у часі та підстав зазначених у спірних податкових повідомленнях-рішеннях, разом із тим, це не впливає на правильність вирішення справи по суті.

Судами попередніх інстанцій оцінюючи доводи податкового органу правомірно наголошено на індивідуальному характері відповідальності особи та відсутності підстав для притягнення платника податків до відповідальності у зв'язку з порушенням податкової дисципліни його контрагентами та відхилені, як неналежні та недопустимі докази сумніви та припущення податкового орану про те, чи контрагент позивача був спроможний виконати умови спірних договорів, чи міг поставити замовлений обсяг та вид товарів/послуг в обумовлені сторонами строки, як мали оформлятись виконання поставки, чи мав контрагент позивача виробничий, технологічний й кадровий потенціал для досягнення результатів відповідної підприємницької діяльності суду

Місце реєстрації постачальника м. Донецьк, відсутність відомостей щодо його перереєстрації на підконтрольну українській владі територію не впливає на події 2009 року - 2010 року, які є об'єктом судового дослідження, внаслідок чого посилання на ці обставини є неприйнятними.

Суди попередніх інстанцій оцінюючи спірні правовідносини, висновувались на тому, що формування витрат та податкового кредиту з ПДВ платником податків обумовлено фактичним здійсненням операцій з придбання товарів (продукції), для подальшого використання в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності платника податку, і реалізується за наявності в платника належно оформлених підтверджуючих проведення господарських операцій первинних документів та в обов'язковому порядку податкових накладних, що обумовило безпідставність донарахування податковим органом позивачу податкових зобов'язань з податку на додану вартість податковим повідомленням-рішенням від 08 лютого 2011 року №000001/2342, щодо збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 53968,00 грн. та від 08 лютого 2011 року №000002/2342 в частині зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 13494,00 грн.

Оцінюючи спірні операції суди попередніх інстанцій висновувалися на доведеності поставки контрагентом позивача товару (продукції виробничо-технічного призначення) та подальшого використання її у власній господарській діяльності у виробництві.

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дослідженнями акта перевірки та долученими до матеріалів справи відповідними первинними документами підтверджений рух придбаної позивачем продукції.

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність у позивача відповідних первинних документів як підстав для бухгалтерського обліку господарських операцій, якими зафіксовані факти їх здійснення, відповідно до частини першої та другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Суд визнає неприйнятним довід податкового органу про порушення третіми особами, контрагентами контрагента у ланцюгу постачання, як підстави відповідальності позивача з огляду на персоніфіковану (індивідуальну) відповідальність платника встановлену нормами податкового законодавства, підстави притягнення до якої не передбачають відповідальність за третіх осіб та вказує на недоведеність цим посиланням податкового правопорушення в розумінні статті 109 Податкового кодексу України.

Суд вважає, відсутнім склад податкових правопорушень покладених податковим органом в основу прийняття спірних податкових повідомлень - рішень, в частині задоволених позовних вимог.

Неприйнятним є довід податкового органу про неможливість проведення звірки податковим органом з його контрагентом, з огляду на те, що зафіксований актом районної податкової інспекції факт неможливості проведення звірки посвідчує виключно цю обставино і жодним чином не впливає на склад податкового правопорушення в розумінні статті 109 Податкового кодексу України.

Відповідач касаційною скаргою просить про переоцінку, додаткову перевірку доказів стосовно здійснення господарських операцій із контрагентом позивача, що знаходиться за межами касаційного перегляду встановленими частиною другою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо доводів другого відповідача, про його непричетність до спірного рішення. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 липня 2016 року залучено в якості відповідача Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі МГУ ДФС України в зв'язку з тим, що позивача, як платника податків переведено на облік до цієї інспекції.

Відтак, статус другого відповідача обумовлений функціональною належністю Підприємства, щодо обліку платника податків та виконання рішень другим відповідачем у справі, оскільки відновити порушене право платника можливо виключно через орган в якому обліковується такий платник податку.

Верховний Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційні скарги податкових органів залишаються без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційні скарги Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби та Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року у справі №2а/0570/11794/2011 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф. Ханова

Судді: І.А. Гончарова

І.Я. Олендер