Справа № 804/663/16
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 січня 2019 року

м. Київ

справа №804/663/16

адміністративне провадження №К/9901/13824/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мороз Л.Л.,

суддів: Гімона М.М., Стародуба О.П.,

розглянувши у порядку письмово провадження за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу № 804/663/16

за позовом публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «ВТБ Банк» до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, треті особи: арбітражний керуючий Шистопал Петро Миколайович, товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Молочна фабрика «Рейнфорд», ОСОБА_4, про скасування рішення, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ПАТ «ВТБ Банк»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 березня 2016 року, ухвалену у складі головуючого судді Захарчук-Борисенко Н.В. та

ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2016 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченко В.Є., суддів Коршуна А.О., Панченко О.М., -

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2016 року ПАТ «ВТБ Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просило:

- визнати неправомірними дії приватного нотаріуса Бондар І.М. Дніпропетровського нотаріального округу щодо прийняття рішення та реєстрації права власності на нерухоме майно приміщення магазину у будівлі літ А-3: у підвалі приміщення №2 позиції 1-20, на першому поверсі приміщення №1 позиції 1-8 загальною площею 788,0 м2, що розташовано за адресою АДРЕСА_1;

- визнати нечинним та скасувати рішення приватного нотаріуса Бондар І.М. Дніпропетровського нотаріального округу про державну реєстрацію прав на нерухоме майно приміщення магазину у будівлі літ. А-3: у підвалі приміщення №2 позиції 1-20, на першому поверсі приміщення №1 позиції 1-8 загальною площею 788,0 м2, що розташовано за адресою АДРЕСА_1;

- скасувати свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серія та номер р.№7934, видане 30 грудня 2015 року приватним нотаріусом Бондар І.М. Дніпропетровського нотаріального округу.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач протиправно здійснив державну реєстрацію та видав свідоцтво про придбання ОСОБА_4 нерухомого майна приміщення магазину у будівлі літ. А-3: у підвалі приміщення №2 позиції 1-20, на першому поверсі приміщення №1 позиції 1-8 загальною площею 788,0 м2, що розташовано за адресою АДРЕСА_1, не врахувавши відсутність згоди іпотекодержателя на реалізацію майна та наявність арешту накладеного в рамках кримінального провадження.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановою від 01 березня 2016 року відмовив у задоволенні позовних вимог.

Постанова суду мотивована тим, що відносини, які виникли між товарною біржею, арбітражним керуючим - ліквідатором у справі №904/9685/13 та ПАТ «ВТБ Банк», в частині визнання або відмови у визнанні заявника учасником торгів, а також усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, не можуть бути предметом розгляду у справі, що розглядається, оскільки являють собою господарські відносини між зазначеними особами та мають розглядатися, у відповідності до частини четвертої статті 10, частини шостої статті 61 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон № 2343-XII), відповідним господарським судом у справі про банкрутство. При цьому, враховуючи наявність згоди ПАТ «ВТБ БАНК» від 31 липня 2015 року №6434/1-2 на продаж заставного майна на другому повторному аукціоні та ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2015 року у справі № 904/9685/13, якою скасовано арешти чи інші обмеження щодо розпорядження рухомим та нерухомим майном, що належить на праві власності ТОВ «Молочна фабрика «Рейнфорд», державний реєстратор діяв правомірно.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 28 квітня 2016 року скасував постанову суду першої інстанції в частині вимог ПАТ «ВТБ Банк» про скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серія та номер р.№7934, видане 30 грудня 2015 року приватним нотаріусом Бондар І.М. Дніпропетровського нотаріального округу та провадження у цій частині позовних вимог - закрив, роз'яснивши ПАТ «ВТБ Банк» його право на звернення до суду з цими позовними вимогами у порядку цивільного судочинства.

В іншій частині постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 березня 2016 року - залишив без змін.

27 травня 2016 року ПАТ «ВТБ БАНК» звернулось до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 березня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2016 року, ухвалити нове рішення - про задоволення позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована, зокрема тим, що нотаріус, як державний реєстратор, без нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, зареєстрував право власності на нерухоме майно за новим власником під час наявного арешту на це майно, накладеного слідчим суддею в рамках кримінального провадження ухвалою від 25 грудня 2015 року. При цьому, позивач зазначає, що згоди на реалізацію предмета іпотеки за 1 000 000 грн не надавав.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 22 червня 2016 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.

11 липня 2016 року до суду касаційної інстанції від арбітражного керуючого Шистопал П.М. надійшли заперечення на вказану касаційну скаргу, в яких третя особа просить залишити останню без задоволення, а оскаржувані позивачем судові рішення - без змін.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Пунктом 4 частини першої розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частини третя статті 3 КАС України).

Суд заслухав доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

У справі, яка розглядається, суди встановили, що згідно з записом в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30 грудня 2015 року відповідачем видано свідоцтво про придбання ОСОБА_4 нерухомого майна: приміщення магазину у будівлі літ. А-3: у підвалі приміщення №2 позиції 1-20, на першому поверсі приміщення №1 позиції 1-8 загальною площею 788,0 м2, що розташовано за адресою АДРЕСА_1 (а.с.19).

Зазначена дія була вчинена відповідачем на підставі надання йому наступних документів: договору купівлі - продажу укладеного за результатами реалізації Лоту №1 приміщення магазину у будівлі літ. А-3: у підвалі приміщення №2 позиції 1-21, на першому поверсі приміщення №1 позиції 1-9 загальною площею 788, 6 м2, ганок а; приямки а1, а2, В, Г, Д навісти (тимчасові), що розташовані за адресою АДРЕСА_1 на другому повторному аукціоні з продажу майна боржника ТОВ «Молочна фабрика «Рейнфорд» частинами, з можливістю зниження початкової вартості від 30 грудня 2015 року в рамках справи № 904/9685/13 про банкрутство ТОВ «Молочна фабрика «Рейнфорд», ухвали Господарського суду Дніпропетровської області, якою скасовано арешти чи інші обмеження щодо розпорядження рухомим та нерухомим майном, що належить на праві власності ТОВ «Молочна фабрика «Рейнфорд» (АДРЕСА_1, ).

В провадженні Дніпропетровської міської прокуратури № 1 Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження №002222, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 191 Кримінального кодексу України, що вчинено службовими особами товарної біржі «Катеринославівська».

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2015 року (справа № №202/9487/15-к) задоволено клопотання прокурора Дніпропетровської міської прокуратури № 1 Дніпропетровської області Геня П.М. про накладення арешту на приміщення магазину у будівлі літ. А-3: у підвалі приміщення №2 позиції 1-20, на першому поверсі приміщення №1 позиції 1-8 загальною площею 788,0 м2, що розташовано за адресою АДРЕСА_1 та, відповідно, накладено арешт на зазначене майно.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на виконання зазначеної ухвали, за заявою Слідчого відділу Індустріального ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області, на приміщення магазину у будівлі літ. А-3: у підвалі приміщення №2 позиції 1-20, на першому поверсі приміщення №1 позиції 1-8 загальною площею 788,0 м2, що розташовано за адресою АДРЕСА_1, що належить ТОВ «Молочна фабрика «РЕЙНФОРД», накладено арешт, про що державним реєстратором Дніпропетровського МУЮ 28 грудня 2015 року внесено запис про обтяження №12810677.

Також суди встановили, що листом від 31 липня 2015 року №6434/1-2 ПАТ «ВТБ БАНК» надано згоду на продаж раніше вказаного заставного майна на другому повторному аукціоні (а.с.139).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2015 року по справі №904/9685/13 господарський суд погодив продаж майна ТОВ «Молочна фабрика «Рейнфорд», що є предметом забезпечення вимог ПАТ «ВТБ БАНК», на другому повторному аукціоні з продажу майна банкрута частинами зі зниженням початкової вартості в порядку та на умовах визначених статтями 65, 66 Закону № 2343-XII (а.с.50-53).

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Проте такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 2 КАС (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду та розгляду справи судом першої інстанції) завданням адміністративного судочинства визначала захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пункт 1 частини першої статті 3 КАС (у згаданій редакції) справою адміністративної юрисдикції визнавав публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами частини першої статті 17 КАС (у зазначеній редакції) юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, який виник у зв'язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій і вирішення якого безпосередньо не віднесено до юрисдикції інших судів.

Наведене узгоджується й з положеннями статей 2, 4, 19 чинного КАС, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб'єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

З огляду на положення частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України та пункту 13 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України вимоги щодо реєстрації майна, інших реєстраційних дій можуть розглядатися судами в порядку цивільного чи господарського судочинства (залежно від суб'єктного складу), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав у зв'язку з оскарженням заінтересованою особою не самої реєстраційної дії (рішення), а підстави її проведення, як-от правочину, свідоцтва тощо.

Таке розмежування обумовлене й обсягом судового контролю в адміністративному судочинстві, визначеним частиною другою статті 2 КАС, який не охоплює оцінку правомірності діянь/рішень суб'єкта владних повноважень з огляду на наслідки, які це діяння/рішення спричинили, чи правомірність юридичного факту, що став підставою для здійснення реєстраційних дій.

Так, ПАТ «ВТБ БАНК» оскаржує до адміністративного суду дії та правомірність рішення відповідача про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, оформлене свідоцтвом, пов'язані з реєстрацією права власності третіх осіб, посилаючись при цьому на недотримання цими суб'єктами встановленого законом порядку проведення такої реєстрації.

Та поряд із цим позивач наголошує як у позовній заяві, так і в касаційній скарзі на порушення оскаржуваним рішенням та свідоцтвом його майнового права на згадане вище спірне нерухоме майно як його іпотекодержателя, оскільки реалізація майна за заниженою ціною, на яку ПАТ «ВТБ БАНК» згоди не давав, завдала останньому збитки.

Тобто звернення ПАТ «ВТБ БАНК» до суду із цим позовом покликане необхідністю захисту його прав не у сфері публічно-правових відносин, а його майнових прав в процесі реалізації спірного мана, що виключає розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, Суд дійшов висновку, що спір не належить до адміністративної юрисдикції і повинен вирішуватися в порядку за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб'єктного складу сторін та з огляду на зміст правовідносин.

Відповідно до пункту 5 частини першої стаття 349 КАС України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині.

Згідно зі статтею 354 КАС України, суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

Таким чином, судові рішення підлягають скасуванню у повному обсязі із закриттям провадження у даній справі.

Відповідно до статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства (пункт 1).

Відповідно до частини першої статті 239 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Керуючись статтями 345, 354, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 березня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2016 року скасувати.

Провадження у справі № 804/663/16 за позовом публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, треті особи: арбітражний керуючий Шистопал Петро Миколайович, товариство з обмеженою відповідальністю «Молочна фабрика «Рейнфорд», ОСОБА_4 - закрити.

Роз'яснити позивачеві, що справу належить розглядати в порядку господарського судочинства.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

М.М. Гімон

О.П. Стародуб,

Судді Верховного Суду