Справа № 1340/4917/18
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/4040/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року про повернення позовної заяви у справі №1340/4917/18 (суддя Сподарик Н.І., м. Львів) за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Апеляційного суду Львівської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

23 жовтня 2019 року на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 й ОСОБА_2 до Апеляційного суду Львівської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою від 24 жовтня 2018 року суддя Львівського окружного адміністративного суду повернула позовну заяву з підстав, передбачених п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України, тобто позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності та підписано особою, яка не має права її підписувати.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що ухвалене судове рішення є передчасним, адже нормами ст. 169 КАС України передбачена можливість залишення позовної заяви без руху, якщо така не відповідає вимогам, встановленим КАС.

Вказує на необґрунтованість посилання суду першої інстанції на неможливість встановити адміністративну процесуальну дієздатність позивача ОСОБА_1 без належних документів, зокрема, копій сторінок паспорта, оскільки у позові були вказані реєстраційні номери облікових карток платників податків, а в додатках до позову (ксерокопіях довіреності, довідки про склад сім'ї) - дати народження, паспортні дані, місце реєстрації проживання позивача.

Апелянт не погоджується також з висновком суду першої інстанції про те, що до позовної заяви не долучені належні докази наявності у ОСОБА_1 встановлених законом повноважень на представництво інтересів позивача ОСОБА_2

Адже відповідно до положень ст. 94 КАС України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), підтверджує їх відповідність оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

А тому, позивач долучила до позовної заяви засвідчені нею ксерокопії всіх поданих доказів, в тому числі довіреності на представництво інтересів ОСОБА_2

З огляду на викладене, позивач просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з апеляційним розглядом скарги на ухвалу суду першої інстанції, який, відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України, здійснюється без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно з матеріалами справи, 23.10.2018 на адресу Львівського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2, до якого було долучено: квитанцію про сплату судового збору; копію довіреності, виданої ОСОБА_1; копію звернення №1 від 19.04.2018; копію звернення №2 від 19.04.2018; копію довідки про склад сім'ї.

Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, керувався тим, що така підписана ОСОБА_1, проте в матеріалах позовної заяви відсутні копії сторінок паспорта громадянина України як документа, що підтверджує наявність у позивача адміністративної процесуальної дієздатності та засвідчує оригінальність підпису особи, яка звернулася до суду.

Крім того, в порушення вимог ст. 59 КАС України на підтвердження повноважень представляти інтереси ОСОБА_2 в суді, до позовної заяви не долучено оригіналу або засвідченого у визначеному законом порядку документа, що посвідчує такі повноваження. Ксерокопія довіреності, яка є в матеріалах справи, не може вважатися належним чином посвідченою.

Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Стаття 160 КАС України стандартизує структуру позовної заяви, а саме - містить перелік загальних для всіх позовних заяв елементів (реквізитів), які дають необхідну інформацію для вирішення судом питання про відкриття провадження в адміністративній справі.

Зазначена вище норма містить вимоги про те, що у позовній заяві зазначаються, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв'язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

До позовної заяви додаються також її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб, а також документ про сплату судового збору, всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) та інші (ст. 161 КАС України).

Аналіз змісту зазначених вище норм дає підстави для висновку, що такі не передбачають обов'язкового долучення до адміністративного позову копій сторінок паспорта, як єдиного документа, який дає можливість суду встановити наявність в особи адміністративної процесуальної дієздатності для звернення до суду у власних інтересах.

Відтак, висновок суду першої інстанції в цій частині є помилковим.

Щодо повноважень ОСОБА_1 на представництво інтересів ОСОБА_2, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною першої статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Документи, що підтверджують повноваження представників, визначенні статтею 59 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частин першої та другої статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи; свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді.

Оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

У відповідності до частини восьмої статті 59 КАС України у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Положення наведених норм процесуального права дають підстави для висновку, що повноваження представника фізичної особи можуть підтверджуватись, зокрема, довіреністю, яка видана від її імені або копією довіреності, засвідченою у встановленому законом порядку чи підписом судді.

Позовна заява від імені позивача ОСОБА_2 підписана ОСОБА_1 як представником, і на підтвердження таких повноважень додано ксерокопію довіреності (посвідченої нотаріально), не засвідчену у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною першою статті 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до частин першої, третьої статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Довіреність може бути видана як на укладення правочину, так і на здійснення інших юридично значимих дій. Довіреність є правочином і, як будь-який правочин, повинна відповідати всім вимогам, встановленим діючим законодавством до правочинів. Так, довіреність може бути видана тільки на виконання правомірних юридичних дій. Воля довірителя повинна відповідати його волевиявленню.

Отже, суд виходить з потреби перевірки саме наявності волевиявлення особи, що її видала.

Долучена до позовної заяви копія довіреності, яка засвідчена представником, не може бути належним доказом дійсної волі особи, що її видала, на уповноваження іншої представляти її інтереси. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, засвідченої у визначеному законом порядку), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому довірителем. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво.

Отже, позивачем до позовної заяви додано копію довіреності, з якої неможливо встановити дійсне волевиявлення довірителя, та не є копією, засвідченою у встановленому законом порядку (відповідно до частини 3 статті 55 та частини 6 статті 59 КАС України).

Зазначені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, висловленій в ряді рішень, зокрема, ухвалі від 18.12.2018 в справі №826/10020/17.

Необґрунтованими вважає колегія суддів і посилання апелянта на норми ч. 5 ст. 94 КАС щодо оформлення копій долучених до позовної заяви доказів, оскільки вимоги до документів, що посвідчують повноваження представника, а також щодо належності їх копій, регламентовано окремою нормою, а саме - проаналізованою вище ст. 59 КАС України.

Разом з тим, враховуючи те, що адміністративний позов подано двома позивачами, такий містить вимоги кожного з них зокрема, недоліки позовної заяви, що стосуються лише одного з позивачів, та беручи до уваги положення ч. 1 ст. 169 КАС України, які передбачають можливість залишення позовної заяви без руху для усунення встановлених недоліків, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала про повернення адміністративного позову є передчасною.

Наведені обставини в своїй сукупності під час прийняття процесуального рішення залишилися поза увагою суду першої інстанції і, як наслідок, останній дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Згідно зі ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги складають підстави для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що є обов'язковими підставами для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 312, 320, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року про повернення позовної заяви у справі №1340/4917/18, матеріали справи направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Постанова у повному обсязі складена 23.01.2019.