Справа № 2-а-4111/11
Суддя: Скользнєва Н. Г.
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 6-а/331/6/2019
Справа № 2-а-4111/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2019 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Скользнєвої Н.Г.,

за участю: секретаря - Постарнак М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 (адреса місцезнаходження: 69006, м. Запоріжжя, пр.. Металургів, буд. № 6) про зміну способу і порядку виконання виконавчого документу, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням про зміну способу і порядку виконання судового рішення від 25 липня 2011 року по справі № 2-а-4111/11 року за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя про визнання дій незаконними, зобовязання провести перерахунок та виплату недоплачених сум щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни».

В поданні головний державний виконавець посилається на те, що у відділі примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на виконанні знаходиться виконавчий лист № 2-а-4111/11, виданий 19.11.2018 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя на підставі постанови суду від 25 липня 2011 року та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2013 про зобовязання управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 підвищення пенсії згідно статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від 18.11.2004 р. № 2195-IV та ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 11 грудня 2010 року по 18 червня 2011 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» боржнику була надана можливість самостійно виконати рішення суду.

Листом від 28.11.2018 року за вих. № 19695/11 боржник повідомив про неможливість виконання рішення суду в повному обсязі у звязку з відсутністю асигнувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 КАС України просить суд змінити спосіб виконання рішення, а саме: з зобовязання на стягнення з Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_2 підвищення пенсії згідно статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від 18.11.2004 р. № 2195-IV та ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 11 грудня 2010 року по 18 червня 2011 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період, в розмірі 1107,47 грн.

Представник заявника у судове засідання не зявився, в поданні зазначив, що розгляд подання просить здійснювати за відсутності представника.

Стягувач ОСОБА_3 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що при ухваленні рішення покладається на розсуд суду.

Представник боржника в судове засідання не зявився, надав суду відзив на заяву, в якому просив суд у задоволенні заяви головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 відмовити.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання виконавчого документу, взявши до уваги заяву стягувача та відзив боржника, суд приходить до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя на розгляді перебувала справа № 2-а-4111/11р. за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя про визнання дій незаконними, зобовязання провести перерахунок та виплату недоплачених сум щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни».

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 липня 2011 року адміністративний позов ОСОБА_2 був задоволений частково. Визнано неправомірною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя щодо нездійснення ОСОБА_2 виплати підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком як «дитині війни» відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни від 18.11.2004 р. № 2195-IV за період з 11 грудня 2010 року по 18 червня 2011 року. Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя перерахувати та виплатити ОСОБА_2 підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком як дитині війни за період з 11 грудня 2010 року по 18 червня 2011 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період. В іншій частині позову відмовлено. (а.с. 9-11)

Не погодившись з зазначеною постановою суду, та користуючись своїми процесуальними правами, УПФУ в Жовтневому районі м. Запоріжжя, оскаржило постанову суду до апеляційної інстанції.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2013р. апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя залишена без задоволення, а постанова Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 25.07.2011р. залишена без змін. (а.с. 17-18)

На виконання постанови Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 25 липня 2011 року та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2013 року, Жовтневим районним судом міста Запоріжжя 15 листопада 2013 року позивачу ОСОБА_2 було видано виконавчий лист № 2-а-4111/2011 р. (а.с. 20)

26.11.2013 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Запорізькій області відкрито виконавче провадження (а.с. 27-28).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.03.2014 року відмовлено в задоволенні подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Запорізькій області про зміну способу і порядку виконання рішення (а.с. 39-40).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2018 року замінено сторону виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-а-4111/11, виданого 15 листопада 2013 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, з управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя (код ЄДРПОУ: - 20508433) на Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (). (а.с. 71-72)

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2018 року поновлено строк предявлення виконавчого документа виконавчого листа № 2-а-4111/11, та видано виконавчий лист (а.с. 78-80, 85).

Зазначений виконавчий документ на даний час перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державного виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Виконавче провадження відкрито 20 листопада 2018 року та рішення суду не виконано (а.с. 95-96).

Частиною 1 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Згідно з пунктом 2 частини 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на момент розгляду справи) адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії (пункт 2 частина 2 статті 162 КАС України).

У справі, що розглядається, суд для відновлення права ОСОБА_2 прийняв постанову про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 підвищення пенсії згідно статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від 18.11.2004 р. № 2195-IV та ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 11 грудня 2010 року по 18 червня 2011 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період, в розмірі 1107,47 грн.. Розрахунок суми належного позивачу перерахунку суди не здійснювали, тому, якщо змінити спосіб виконання такої постанови із зобов'язання виплатити зазначений перерахунок на стягнення конкретної суми цього перерахунку, суд змінить постанову по суті, вийшовши при цьому за межі позовних вимог та вирішивши питання, що не були предметом дослідження судами всіх інстанцій при розгляді справи.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що зміна на підставі статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом, відповідно до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на момент розгляду справи), при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду України при вирішенні спорів цієї категорії була неодноразово викладена, зокрема, у постановах від 11 листопада 2014 року №№ 21-394а14, 21-475а14, 13 січня та 17 лютого 2015 року №№ 21-604а14, 21-622а14 відповідно.

Крім того, за змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це завершальна стадія судового провадження. Наведене узгоджується з практикою Європейського суду щодо застосування статті 6 Конвенції, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у справі «Горнсбі проти Греції» цей суд у своєму рішенні від 19 березня 1997 року зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Порядок виконання рішення Європейського суду, яке набуло статусу остаточного, визначається Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Законом України «Про виконавче провадження» та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до абзацу 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» виконання рішення Європейського суду включає в себе: а) виплату стягувачеві відшкодування та вжиття додаткових заходів індивідуального характеру; б) вжиття заходів загального характеру.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» з метою забезпечення відновлення порушених прав стягувача, крім виплати відшкодування, вживаються додаткові заходи індивідуального характеру: а) відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який стягувач мав до порушення Конвенції і протоколів до неї (restitutio in integrum); б) інші заходи, передбачені у рішенні Європейського суду. Відновлення попереднього юридичного стану стягувача здійснюється, зокрема, шляхом: а) повторного розгляду справи судом, включаючи відновлення провадження у справі; б) повторного розгляду справи адміністративним органом.

Аналізуючи зазначені норми права, вивчені матеріали справи, надані докази по справі, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання виконавчого документу.

Керуючись ст. 378 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання головного державного виконавця управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання виконавчого документу виконавчого листа № 2-а-4111/11, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя 19 листопада 2018 року на виконання постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 липня 2011 року та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2013 року - відмовити.

Повний текст ухвали складено 23 січня 2019 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу VII Перехідних Положень КАС України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

23.01.2019