Справа № 817/1536/18
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/3252/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Мікули О.І., Ніколіна В.В.,

з участю секретаря Федчук М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 Коржилова Юрія Євгеновича на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції - Махаринець Д.Є.,

час ухвалення рішення 12.10.2018 року,

місце ухвалення рішення м.Рівне,

дата складання повного тексту рішення не вказано,

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Міністерства оборони України (далі відповідач), третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі третя особа) про визнання протиправним і скасування п. 15 рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням позивачу інвалідності 2 групи, з 23.12.2015, внаслідок захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 23.02.2018 №20; зобов`язання відповідача призначити і виплати одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи, внаслідок захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 23.12.2015, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011)та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі Порядок).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права та невстановлення всіх обставин справи, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що згідно чинного законодавства позивач має право на отримання грошової допомоги, оскільки інвалідність настала внаслідок захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Станом на час встановлення другої групи інвалідності, 23.12.2015 року, закон не містив жодних застережень щодо можливості отримати допомогу залежно від часу звільнення, а тому дії відповідача є протиправними.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, при цьому були повідомлені належним чином про дату та час судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач проходив строкову військову службу на території республіки Афганістан в період з 12.05.1984 року по 28.04.1986 року (а.с. 16-17).

10.04.1997 року позивачу видано посвідчення ветерана війни-учасника бойових дій Серії НОМЕР_1 (а.с. 18).

З 20.08.2008 року позивачу встановлена третя група інвалідності загального захворювання, яка підтверджувалась оглядами у 2010 та 2011 роках (а.с.20-22).

Довідкою до акта огляду МСЕК Серія РВН №0188293 підтверджується, що позивачу за результатами повторного огляду 14.09.2011 встановлено третю групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії. Інвалідність встановлена довічно (а.с.24).

За результатами повторного огляду позивачу з 23.12.2015 року встановлено другу групу інвалідності довічно у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії (а.с.25).

01.06.2016 року позивач звернувся до третьої особи із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії (а.с.26).

02.06.2016 року третя особа звернулася до Директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України із листом №ВСЗ/656, в якому вказав, що командування вважає, що позивач не має права на одержання одноразової грошової допомоги, але заявник наполягає на розгляду його документів комісією Міністерства оборони України (а.с.27).

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних з виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 19.08.2016 року №72 вирішено повернути документи позивача до обласного військового комісаріату у зв`язку з тим, що матеріали не містять підтвердження про настання інвалідності під час проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби (а.с.28).

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 25.09.2017 року у справі №760/18103/17, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2018 року визнано протиправними дії відповідача в частині нерозгляду документів позивача, щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок захворювань, отриманих під час виконання обов`язків військової служби та зобов`язано відповідача розглянути заяву позивача, подану з висновком третьої особи 02 червня 2016 року. В решті позову відмовлено (а.с. 29-45).

За результатами повторного розгляду документів позивача щодо виплати йому одноразової грошової допомоги, відповідач дійшов висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги з тих підстав що згідно з пунктом 6 статті 16 Закону № 2011, у редакції, яка діяла на час первинного встановлення заявнику інвалідності, а також підпункту 4 пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499, було передбачено, що одноразова грошова допомога особам, звільненим із строкової служби призначається у разі, якщо інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мало місце в період проходження служби, настала не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби.

Відповідно до ч. 9 ст. 16-3 Закону № 2011 (в редакції, що діяла на час звернення позивача за отриманням допомоги - червень 2016 року) порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 3 Порядку (в редакції, на час звернення позивача за допомогою) днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, на час подання позивачем заяви про виплату одноразової грошової допомоги було визначено, що моментом виникнення права є дата встановлення інвалідності, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент встановлення позивачу ІІ групи інвалідності.

Відповідно до ч.2 ст. 16 Закону № 2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті;

встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Аналізуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що грошова допомога виплачується особам, звільненим з військової служби у яких інвалідність настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) без обмеження будь-яким строком, або якщо інвалідність встановлена внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Позивач в апеляційній скарзі наголошує, що отримав інвалідність не внаслідок поранення, а внаслідок захворювання, а тому застосуванню підлягає тримісячний строк. У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції ст. 16 Закону № 2011 після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця немає.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що станом на час встановлення позивачу другої групи інвалідності ані ст. 16 Закону № 2011, ані Порядком, не передбачалось можливості отримання одноразової допомоги військовослужбовцю у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 Коржилова Юрія Євгеновича слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 Коржилова Юрія Євгеновича залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2018 року у справі № 817/1536/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. І. Мікула
В. В. Ніколін
Повний текст судового рішення виготовлено 28 січня 2019 року.