Справа № 813/1643/18
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/567/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Довгої О.І., Шавеля Р.М.

за участю секретаря Марцинковської О.М.

представника апелянта Гавриляк Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 року (ухвалене головуючим - суддею Лунь З.І., об 11 год. 13 хв. у м. Львові, повний текст рішення складено 31 липня 2018 року) у справі № 813/1643/18 за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправним та скасування рішення відповідача № 362 від 20.12.2018 про виключення з реєстру платника єдиного податку позивача.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що оскаржуване рішення було прийнято з порушенням строків давності, зауважує, що відповідачем було порушено процедуру анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку фізичної особи-підприємця за рішенням контролюючого органу, вважає, що оскільки ринковий збір сплачувала належно і в повному обсязі, відтак податковий борг був відсутній.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.07.2018 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області від 20.12.2017 № 362 про виключення з реєстру платника єдиного податку ОСОБА_2

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи невиконання відповідачем обов'язку з надіслання позивачу вимоги про сплату боргу та недотримання ним умов і порядку прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку від 20.12.2017 № 362, факт відсутності презюмованого боргу та порушення, передбачених Податковим кодексом України строків притягнення до відповідальності, суд дійшов висновку про протиправність вказаного рішення та наявність підстав для його скасування.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що оскаржуване рішення є правомірним з огляду на інформацію про наявність податкового боргу, що зазначена у інтегрованій картці платника податку.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що позивач з 01.01.2012 перебуває на спрощеній системі оподаткування, ставка єдиного податку 20 %, друга група, що підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку серії А № НОМЕР_2.

20.12.2017 Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Львівській області було прийнято рішення № 362 про виключення з реєстру платників єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 з 31.12.2017.

Підставою прийняття зазначеного рішення вказано наявність у позивача податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів у порядку п.п. 298.2.3. п. 298.2. ст. 298 Податкового кодексу України (далі - ПК України). Зазначено, що сума податкової заборгованості по податках та платежах станом на 01.12.2017 становить 2534, 91 грн., в тому числі 2534, 91 грн. по ринковому збору.

Позивачкою було оскаржено рішення Головного управлінням Державної фіскальної служби України у Львівській області № 362 від 20.12.2017 в адміністративному порядку до ДФС України. Рішенням ДФС України від 25.01.2018 було продовжено строк розгляду скарги до 22.03.2018.

Разом з цим рішенням ДФС України від 22.03.2018 № 4106/П/99-99-13-01-02-14 було залишено без змін рішення ГУ ДФС у Львівській області від 20.12.2017 № 362, а скаргу пернальської Ю.Й. без задоволення.

Вважаючи виключення її з реєстру платників єдиного податку протиправним, позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з'ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Положеннями пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України/ передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Відповідно до абзацу 2 п. 294.1 ст. 294 Податкового кодексу України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал.

Податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду (п. 294.2 ст. 294 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 295.3 ст. 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів (пп. 298.2.3 п. 298.2 ст.298 Податкового кодексу України).

Приписами пп. 3 п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України передбачено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: у випадках, визначених пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 цього Кодексу.

Пунктом 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України передбачено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб'єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп у разі встановлення під час проведення перевірки факту наявності у такого платника податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що повинно бути зафіксовано у відповідному акті перевірки. При цьому реєстрація платника єдиного податку анулюється з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Враховуючи те, що несплата позивачем узгодженої суми грошового зобов'язання з єдиного податку протягом двох послідовних кварталів встановлена контролюючим органом на підставі аналізу даних ІС «Податковий блок» в інтегрованій картці платника, а не на підставі акта перевірки, яка, в свою чергу, ним і не проводилася, і позивач заперечує проти існування відповідної заборгованості, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем порушено умови і порядок прийняття рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 р. по справі № 813/1465/17, який, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов'язковим для суду при вирішенні даної справи.

Крім цього, в силу положень п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України відповідач зобов'язаний був надіслати позивачу податкову вимогу про сплату боргу у спосіб, визначений Податковим кодексом України, чого зроблено ним не було.

Слід зауважити, що згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У Рішенні «Рисовський проти України» (Заява № 29979/04) від 20.10.2011 суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер'їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява №55555/08, п. 74, від 20.05.2010, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер'їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119).

З огляду на встановлене та висновки Верховного Суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області від 20.12.2017 № 362 про виключення з реєстру платника єдиного податку ОСОБА_2, оскільки відповідачем було порушено порядок його прийняття.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 року у справі № 813/1643/18 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді О. І. Довга
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 25 січня 2019 року