Справа № 0940/1663/18
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/2743/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1,

на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року (суддя - Грицюк П.П., час ухвалення - не вказано, місце ухвалення - м.Івано-Франківськ, дата складання повного тексту - не вказана),

в адміністративній справі №0940/1663/18 за позовом ОСОБА_1 до Тисменицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області,

про визнання протиправним розпорядження та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

У вересні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Тисменицького ОУПФУ Івано-Франківської області, в якому просив: 1) визнати протиправним Розпорядження відповідача №146969 в частині зменшення нарахування і виплати позивачу пенсії з 01.10.2017 року; 2) зобов'язати відповідача провести нарахування і виплату позивачу пенсії з 01.10.2017 року, в розмірі на час призначення пенсії (серпень 2017 року) - 17553,42 грн., з урахуванням ст.56 ч.2 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад 20 років стажу, і ч.3 ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.10.2018 року в задоволенні позову відмовлено.

З цим рішенням суду першої інстанції від 17.10.2018 р. не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що відповідач з 01.10.2017 року безпідставно зменшив позивачу розмір пенсії. Вказує апелянт, що на виконання постанови Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 13.11.2017 року в справі №338/985/17, яку залишено без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2018 року, відповідач розпорядженнями №146969 від 17.07.2018 року та від 30.08.2018 року провів перерахунок пенсії позивачу із 07.08.2017 року і визначив розмір пенсії 17553,42 грн.. Це рішення суду відповідач виконував до змін в законодавстві, а потім обмежив виплату такої пенсії розміром 10740 грн. відповідно до ч.3 ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зазначає апелянт, що розмір фактичної пенсійної виплати, визначений з урахуванням обмеження її максимального розміру згідно ч.3 ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не є тотожним загальному розміру пенсії позивача, розрахованому за формулою, наведеною частиною першою вказаної статті.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 17.10.2018 р. і прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

Відповідач подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2018 року було призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2018 року призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи та їх представників, які з'явились в засідання суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що розпорядженням Тисменицького ОУПФУ Івано-Франківської області від 20 липня 2009 року позивачу ОСОБА_1 було призначено пенсію по інвалідності як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до його заяви від 17 липня 2009 року.

Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 13.11.2017 року в справі №338/985/17, яку залишено без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2018 року, зобов'язано Тисменицьке ОУПФ України Івано-Франківської області провести перерахунок та виплату з моменту звернення за призначенням пенсії, починаючи з 07.08.2017 року, ОСОБА_1 державної (основної) пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зменшенням пенсійного віку на 5 років з урахуванням вимог ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад 20 років стажу. Нарахування пенсії ОСОБА_1 провести на підставі ч.1-3 ст.57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з середньомісячного заробітку, що вказаний у довідці №12 від 17.11.2015 року про грошове забезпечення за період служби у зоні відчуження з 04 січня по 01 квітня 1988 року, що видана Відділом зони ЧАЕС ГУ МВС України в Київській області. Зараховано ОСОБА_1 час перебування на інвалідності, яка пов'язана з виконанням обов'язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 30 червня 2002 року по 07 серпня 2017 року, до страхового стажу для призначення пенсії за віком відповідно до абзацу 4 ч.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Обчислення та нарахування пенсії за віком ОСОБА_1 здійснити з застосуванням коефіцієнтів середнього заробітку за три останні роки, що передували року зверненню за призначенням пенсії (а.с. 36-39, 43-45).

Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 10.04.2018 року в справі №338/985/17, яку залишено без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суд від 14.06.2018 року, роз'яснено, що при виконанні постанови Богородчанського районного суду від 13.11.2017 року в справі №338/985/17 за позовом ОСОБА_1 відповідачу слід виходити з середньомісячного заробітку позивача, який вказаний у довідці №12 від 17 листопада 2015 року про грошове забезпечення за період служби у зоні відчуження з 04 січня по 01 квітня 1988 року, що видана Відділом зони ЧАЕС ГУ МВС України в Київській області, що відповідатиме ст.57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за формулою, що міститься у ч.1 ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Посилання на необхідність застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення» у резолютивній частині судового рішення не міститься (а.с. 40, 41-42).

На виконання вищевказаних судових рішень відповідачем було в подальшому проведено перерахунок та виплату пенсії за віком позивачу.

Так, розпорядженням Тисменицького ОУПФ №146969 від 30.08.2018 року проведено нарахування (перерахунок) позивачу пенсії за віком із 07.08.2017 року у розмірі 17553,42 грн., а виплату цієї пенсії обмежено розміром 10740,00 грн. (десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність) з урахуванням ч.3 ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 20, 33).

Іншим розпорядженням Тисменицького ОУПФ №146969 від 30.08.2018 року проведено перерахунок позивачу пенсії за віком із 01.10.2017 року і визначено пенсію у розмірі 14311,79 грн., а виплату цієї пенсії обмежено розміром 10740,00 грн. (а.с. 21, 34).

Іншим розпорядженням Тисменицького ОУПФ №146969 від 30.08.2018 року проведено перерахунок позивачу пенсії за віком із 11.10.2017 року по вересень 2018 року і визначено пенсію у розмірі 10740 грн. (а.с. 22).

Таким чином, вказані вище Розпорядження від 30.08.2018 року із визначенням розмірів пенсії позивача було винесено на виконання судового рішення (постанови Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 13.11.2017 року). З часу призначення позивачу пенсії за віком із 07.08.2017 року в розмірі 17553,42 грн., фактична виплата цієї пенсії по час звернення до суду із цим адміністративним позовом (вересень 2018 року) здійснювалась у розмірі 10740,00 грн..

Наведені вище фактичні обставини справи підтверджуються також матеріалами пенсійної справи позивача, які були досліджені судом апеляційної інстанції, та не оспорюються сторонами по справі.

13.08.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача Тисменицького ОУПФУ Івано-Франківської області із письмовою заявою, в якій просив у відповідності до Закону України №1058-15 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із 01.10.2017 року повернути нарахування його пенсії в тім розмірі, яка призначена станом на серпень 2017 року (13920,83 грн.) і з 01.01.2018 року виплатити в тому розмірі, яке передбачено ст.27 ч.3 цього Закону (а.с. 14-15).

За результатами розгляду вказаного звернення відповідачем надано позивачу письмову відповідь №96/Г-15 від 31.08.2018 року, де роз'яснено підстави і розміри нарахованої, перерахованої та виплаченої пенсії. Також вказано, що розмір пенсії обчислено відповідно до рішення суду та чинного законодавства (а.с. 16-19).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до частини 1 статті 58 цього Закону, Пенсійний фонд України є органом який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсію та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання пов'язані з веденням обліку.

Частиною 1 статті 9 вказаного Закону, передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно ст.10 цього Закону, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Матеріалами справи підтверджується, що пенсія за віком була призначена позивачу із 07.08.2017 року розпорядженням Тисменицького ОУПФ №146969 від 30.08.2018 року, на виконання постанови Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 13.11.2017 року в справі №338/985/17.

Згідно ч.1 ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп * Кс, де П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно достатті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

У разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія (ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Звертаючись до органів Пенсійного фонду, пенсіонер самостійно приймає рішення щодо варіантів здійснення перерахунку пенсії лише із урахуванням страхового стажу або водночас із урахуванням і стажу і заробітної плати після призначення пенсії.

Відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою: Кз = Зв : Зс, де: Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи; Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п'ятої статті 10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.

Згідно ч.3 ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн..

Вказані правові норми не було визнано неконституційними в установленому законодавством порядку, а отже у відповідача були відсутні підстави для їх не застосування.

Судом першої інстанції також вірно враховано, що Конституційний Суд України у п.2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011р. зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. У п.2.2 вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116).

Позиція Європейського суду з прав людини, викладена у рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 р. зводиться до того, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 03.10.2017 року №2148-VIII, який набрав чинності із 11.10.2017 року, внесені зміни в Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і розділ ХV «Прикінцеві положення» доповнено пунктом 4-3.

Згідно цього пункту 4-3 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 грн..

Крім цього, слід зазначити, що згідно пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2148, у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Аналогічні приписи містяться і в пункті 4 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058.

Колегія суддів апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 13.11.2017 року в справі №338/985/17, яку залишено без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2018 року, зобов'язано Тисменицьке ОУПФ України Івано-Франківської області провести перерахунок та виплату з моменту звернення за призначенням пенсії, починаючи з 07.08.2017 року, ОСОБА_1 державної (основної) пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зменшенням пенсійного віку на 5 років з урахуванням вимог ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад 20 років стажу. Нарахування пенсії ОСОБА_1 провести на підставі ч.1-3 ст.57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з середньомісячного заробітку, що вказаний у довідці №12 від 17.11.2015 року про грошове забезпечення за період служби у зоні відчуження з 04 січня по 01 квітня 1988 року, що видана Відділом зони ЧАЕС ГУ МВС України в Київській області. Зараховано ОСОБА_1 час перебування на інвалідності, яка пов'язана з виконанням обов'язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 30 червня 2002 року по 07 серпня 2017 року, до страхового стажу для призначення пенсії за віком відповідно до абзацу 4 ч.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Обчислення та нарахування пенсії за віком ОСОБА_1 здійснити з застосуванням коефіцієнтів середнього заробітку за три останні роки, що передували року зверненню за призначенням пенсії.

Із змісту розглядуваного адміністративного позову та апеляційної скарги видно, що позивач ОСОБА_1 фактично оспорює дії та рішення відповідача Тисменицького ОУПФУ Івано-Франківської області щодо невиконання вказаного вище рішення суду по справі №338/985/17 в частині виплати пенсії у нарахованому розмірі 17553,42 грн. і обмеження виплати розміром 10740,00 грн..

З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає, що порядок визнання протиправним рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень (відповідача) щодо виконання рішення адміністративного суду врегульовано статтею 383 КАС України.

Так, цією статтею 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом. Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Таким чином, незгода позивача із діями, рішеннями чи бездіяльністю відповідача щодо виконання (невиконання) рішення суду про перерахунок та виплату пенсії позивачу оскаржується в порядку передбаченому статтею 383 КАС України.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача і відповідно для скасування рішення суду першої інстанції від 17.10.2018 року.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Згідно п.3 ч.6 ст.12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Також, статтею 263 КАС України визначено, що справою незначної складності являється, зокрема, справа щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет спору, склад учасників справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 243 ч.3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року в адміністративній справі №0940/1663/18 за позовом ОСОБА_1 до Тисменицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання протиправним розпорядження та зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови складено 23.01.2019 року