Справа № 520/10992/18
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2019-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2019 р. № 520/10992/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горшкової О.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,93100) до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (вул. Валентинівська, буд. 22-Б,м. Харків,61170) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, визнання протиправним і скасування протоколу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Управління пенсійного фонду в Московському районі м. Харкова () щодо невиплати ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1) суми недотриманої пенсії за період з 01.03.2016 р. по 31.07.2017 р., яка була оформлена в Управлінні пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, в сумі 28464,78 грн., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, що померла 27.07.2017 року по рішенню Лисичанського міського суду Луганської області від 14.08.2018 року;

- зобов'язати Управління пенсійного фонду в Московському районі м. Харкова () виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1) суму недотриманої пенсії за період з 01.03.2016 р. по 31.07.2017 р., яка була оформлена в Управлінні пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, в сумі 28464,78 грн., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, що померла 27.07.2017 року по рішенню Лисичанського міського суду Луганської області від 14.08.2018 року;

- визнати протиправним та скасувати протокол №б/н Управління пенсійного фонду в Московському районі м. Харкова () від 14 листопада 2018 року про відмову в виплаті ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1) недотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 у в зв'язку з відсутністю права на виплату;

- стягнути з Управління пенсійного фонду в Московському районі м. Харкова () на користь позивача витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі -4100грн.;

- постановити окрему ухвалу для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, а також притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач протиправно відмовив позивачу у виплаті недоотриманої пенсії її тітки, що померла. Зазначає, що позивач неодноразово зверталась до відповідача з рішенням суду, яким визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно її померлої тітки ОСОБА_2 у вигляді недоотриманої пенсії у сумі 28464,78 грн. за період з 01.03.2016 року по 31.07.2017 року, що підтверджено рішенням Лисичанського міського суду Луганської області по справі № 415/2354/18 від 12.07.2018 року. Проте, відповідач протоколом від 14.11.2018 року та листами від 14.11.2018 року, 26.09.2018 року відмовив позивачу у виплаті недоотриманої пенсії, оскільки в резолютивній частині рішення суду відсутнє зобов'язання відповідача здійснити виплату цих коштів. За захистом порушених прав позивач звернувся до суду.

Ухвалою суду відкрито провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, а позивачеві - відповідь на відзив.

21.12.2018 р. до суду надійшов відзив від відповідача, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначив, що позивач не скористався належною за законом процедурою, не звернувся до нотаріальної установи з рішенням суду Лисичанського міського суду Луганської області по справі № 415/2354/18 від 12.07.2018 року з метою отримання свідоцтва про право на спадщину. Для виплати недоотриманої пенсії позивач повинен надати до органу ПФУ свідоцтво про право на спадщину, що підтверджуватиме статус позивача як спадкоємця та буде належною підставою для такої виплати. Відповідач не заперечує права власності позивача на недоотриману пенсію після смерті ОСОБА_2, але позивачем порушено порядок отримання цієї пенсії. Тому після надання позивачем свідоцтва про право на спадщину відповідач виплатить йому недоотриману пенсію.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

У період з 29.12.2018 року по 11.01.2019 року суддя перебувала у відпустці, 12.01.2019 року та 13.01.2019 року - це вихідні дні.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 27.07.2017 року померла ОСОБА_2 (тітка позивача), що підтверджується свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 514969, виданим Кадіївским міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області (а.с. 11).

Рішенням Луганського міського суду Луганської області від 12.07.2018 року по справі № 415/2354/18 визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, яке складається з недоотриманої пенсії за період з 01.03.2016 р. по 31.07.2017 р., яка була оформлена в Управлінні пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, в сумі 28464,78 грн., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 на підставі вищевказаного рішення суду 14.08.2018 року звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова із заявою про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2, яка є спадковим майном позивача після померлої тітки ОСОБА_2.

14.11.2018 року Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова сформовано протокол про розгляд спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку та виплати пенсії), в якому відповідачем відмовлено позивачу у виплаті недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у зв'язку з відсутністю права на виплату. Так, відповідачем вказано, що рішенням Луганського міського суду Луганської області від 12.07.2018 року по справі № 415/2354/18 жодних зобов'язань на органи Пенсійного фонду України не покладено (а.с. 20).

Не погоджуючись з вказаним, ОСОБА_1 звернулась з даним позовом до Харківського окружного адміністративного суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003№1058-IV.

Згідно зі ст. 1 Закону №1058, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім'ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім'ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім'ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Вищевказана норма закону кореспондується зі статтею 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 згідно якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв'язку з його смертю, передаються членам його сім'ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

При зверненні кількох членів сім'ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Пунктом 2.26 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, визначено, що для виплати недоотриманої пенсії у зв'язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника.

Непрацездатними членами сім'ї, зазначеними у частині другій статті 36 Закону, подаються документи, які засвідчують, що вони перебували на утриманні померлого пенсіонера.

Члени сім'ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв'язку з відсутністю членів сім'ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.

Згідно змісту протоколу від 14.11.2018 р. та відзиву на позовну заяву, відповідачем до пенсійного фонду не було надано свідоцтво про право на спадщину у вигляді недоотриманої пенсії.

Однак, рішенням Луганського міського суду Луганської області від 12.07.2018 року по справі № 415/2354/18 визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, яке складається з недоотриманої пенсії за період з 01.03.2016 р. по 31.07.2017 р., яка була оформлена в Управлінні пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, в сумі 28464,78 грн., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Отже, позивач набула право власності на успадковане майно у вигляді недоотриманої пенсії в розмірі 28464,78 грн. як спадкоємець за законом згідно рішення суду, яке набрало законної сили та підлягало виконанню.

Приписами ч. 4 ст. 78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до вимог ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, відповідач після отримання від позивача зазначеного вище рішення суду повинен був застосувати приписи ст. 18 ЦПК України та забезпечити його виконання: здійснити виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 01.03.2016 р. по 31.07.2017 р., яка була оформлена в Управлінні пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, в сумі 28464,78 грн. її спадкоємцю - ОСОБА_1

Тому посилання відповідача на необхідність застосування статей 36 і 52 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 р. №1058-IV є помилковим, а вимога щодо надання за таких обставин свідоцтва про право на спадщину за умови надання рішення суду є протиправною.

З огляду на вказане вище, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

З приводу клопотання позивача про стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова витрат на правничу допомогу у розмірі 4100,00 грн., то суд зазначає наступне.

Частинами 3-5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов'язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

У пункті 269 Рішення у справі East/West Alliance Limited проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов'язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов'язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

При цьому, оцінюючи співмірність витрат позивача на правничу допомогу із складністю предмету позову та обсягу наданих робіт, суд зазначає, що обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (частина 3 статті 141).

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Позивачем, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу долучено до матеріалів справи договір про надання правничої допомоги від 06.11.2018 року, розрахунок погодинної вартості правової допомоги, акт приймання - передачі наданих послуг від 26.11.2018 року.

Суд враховує вищезазначені докази на підтвердження звернення позивача за правничою допомогою до адвоката, однак враховуючи те, що позивачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження оплати послуг адвоката (квитанцій, чеків, виписок з банку, тощо), то суд не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу адвоката, з огляду на його недоведеність.

Стосовно вимоги позивача постановити окрему ухвалу для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, а також притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними, то суд відмовляє в його задоволенні, оскільки процедура прийняття судом окремої ухвали передбачає чіткий перелік підстав та є виключним правом, а не обов'язком суду.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-263, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, визнання протиправним і скасування протоколу - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління пенсійного фонду в Московському районі м. Харкова () щодо невиплати ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1) суми недотриманої пенсії за період з 01.03.2016 р. по 31.07.2017 р., яка була оформлена в Управлінні пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, в сумі 28464,78 грн., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, що померла 27.07.2017 року по рішенню Лисичанського міського суду Луганської області від 14.08.2018 року.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду в Московському районі м. Харкова () виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1) суму недотриманої пенсії за період з 01.03.2016 р. по 31.07.2017 р., яка була оформлена в Управлінні пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, в сумі 28464,78 грн., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, що померла 27.07.2017 року по рішенню Лисичанського міського суду Луганської області від 14.08.2018 року.

Визнати протиправним та скасувати протокол № б/н Управління пенсійного фонду в Московському районі м. Харкова () від 14 листопада 2018 року про відмову в виплаті ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1) недотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 у в зв'язку з відсутністю права на виплату

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (вул. Валентинівська, буд. 22-Б,м. Харків,61170, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, 93100, код НОМЕР_1) витрати на сплату судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Горшкова О.О.