Справа № 520/11783/18
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2019-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2019 р. № 520/11783/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лук'яненко М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Ізюмського комунального підприємства теплових мереж (просп. Незалежності, буд. 33,м. Ізюм, Харківська область, 64300) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати бездіяльність КП "ІЗЮМСЬКЕ КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО ТЕПЛОВИХ МЕРЕЖ" (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 32284148), що полягає в ненадання інформації на запит від 08 листопада 2018 року, а саме довідки про дебіторську і кредиторську заборгованості, щодо яких строк позовної давності минув, із зазначенням найменування і місцезнаходження таких дебіторів або кредиторів, суми, причини, дати і підстави виникнення заборгованості яка була додана до останнього акта інвентаризації розрахунків - протиправною.

- зобов'язати КП "ІЗЮМСЬКЕ КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО ТЕПЛОВИХ МЕРЕЖ" (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 32284148) надати інформацію зазначену в запиті від 08 листопада 2018 року, а саме копію довідки про дебіторську і кредиторську заборгованості, щодо яких строк позовної давності минув, із зазначенням найменування і місцезнаходження таких дебіторів або кредиторів, суми, причини, дати і підстави виникнення заборгованості яка була додана до останнього акта інвентаризації розрахунків.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 08.11.2018 року вона звернулась до відповідача із запитом на отримання публічної інформації, зокрема, довідки про дебіторську і кредиторську заборгованості, щодо яких строк позовної давності минув, із зазначенням найменування і місцезнаходження таких дебіторів або кредиторів, суми, причини, дати і підстави виникнення заборгованості, яка додана до останнього акта інвентаризації розрахунків. Листом від 14.11.2018 року відповідачем запитувана інформація не надана. Позивач вважає ненадання публічної інформації відповідачем безпідставним та нормативно не обґрунтованим, а тому просить суд позов задовольнити.

Ухвалою суду від 26.12.2018 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу 04.01.2019 року, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Представником відповідача 21.01.2019 надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначивши, що статтею 13 Закону України № 2939-VI, визначено коло розпорядників публічної інформації, на яке поширюються норми Закону: у частині першій статті розпорядники визначаються через характеристику суб'єкта (суб'єкт владних повноважень, фінансування з бюджету, виконання делегованих повноважень тощо), а в частині другій - через володіння суспільно необхідною інформацією. При цьому, розпорядники, інші ніж розпорядники - суб'єкти владних повноважень, вважаються такими лише в частині певної інформації, визначеної в цій статті. Тобто, юридичні особи, що фінансуються з бюджету, є розпорядниками лише в частині інформації щодо використання бюджетних коштів; особи, які виконують делеговані повноваження, - у частині інформації про виконання їхніх обов'язків; суб'єкти господарювання, що мають домінуюче становище на ринку, природні монополії - у частині інформації про постачання товарів, надання послуг; розпорядники, що володіють суспільно необхідною інформацією - у частині такої інформації. Таким чином, на думку відповідача запитувана інформація - довідка про дебіторську і кредиторську заборгованості, щодо яких строк позовної давності минув, із зазначенням найменування і місцезнаходження таких дебіторів або кредиторів, суми, причини, дати і підстави виникнення заборгованості, яка додана до останнього акта інвентаризації не відповідає критеріям "відображеності та задокументованості" і не є публічною інформацією.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

З матеріалів справи, судом встановлено, що 08.11.2018 року ОСОБА_1 звернулась з інформаційним запитом до Ізюмського комунального підприємства теплових мереж про отримання публічної інформації, а саме: довідки про дебіторську і кредиторську заборгованості, щодо яких строк позовної давності минув, із зазначенням найменування і місцезнаходження таких дебіторів або кредиторів, суми, причини, дати і підстави виникнення заборгованості, яка додана до останнього акта інвентаризації розрахунків.

Ізюмське комунальне підприємством теплових мереж листом від 14.11.2018 року №2377 повідомило ОСОБА_1 про те, що порушене у запиті питання не є предметом правового регулювання Закону України "Про доступ до публічної інформації". Також, відповідач зазначив, що відповідно посилався на п.3 ч.3 ст. 10 Закону України "Про доступ до публічної інформації", яким передбачено, що розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов'язані вжити заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб. Крім того, повідомило позивачу, що запитувана нею довідка не містить будь-якої інформації про особу ОСОБА_1

08.08.2018 року позивач звернулась до Північно-Східного офісу Держаудитслужби щодо правильності відображення в бухгалтерському обліку Ізюмського комунального підприємства теплових мереж дебіторської заборгованості по розрахункам з ОСОБА_1 за теплову енергію.

Листом від 21.09.2018 року №20-06-14/5968 в.о. начальника Північно-Східного офісу Держаудитслужби повідомило позивачу, що вони звернулись до Ізюмського комунального підприємства теплових мереж з листом від 17.09.2018 року №20-06-25/5368 щодо надання інформації і документів, необхідних перевірки питань, викладених у її зверненні.

Також, в.о. начальника Північно-Східного офісу Держаудитслужби у своєму листі вказав, що листом від 17.09.2018 року №20-06-14/5837 запропоновано Ізюмському комунальному підприємству теплових мереж привести їх бухгалтерський облік, в частині відображення на субрахунку бухгалтерського обліку 361.2 "Розрахунки з населенням" взаєморозрахунків зі споживачами, зокрема і за адресою: АДРЕСА_1, у відповідність до вимог діючого законодавства.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 5 Закону України "Про інформацію" встановлено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Положеннями статті 9 Закону України "Про інформацію" обумовлено, що всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій.

За змістом статей 1, 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що публічна інформація - відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Доступ до інформації забезпечується шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації в офіційних друкованих виданнях, на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет, на інформаційних стендах, будь-яким іншим способом, а також надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації" право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Відповідно до частини другої статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Такі випадки встановлені частиною першою статті 6 цього Закону, згідно з якою публічною інформацією з обмеженим доступом, є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Відмовляючи позивачу у наданні запитуваної інформації відповідач посилався на те, що запитувана інформації не містить ознак публічної інформації у розумінні Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Відповідно до статті 12 Закону України "Про доступ до публічної інформації" суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

За правилами статті 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядники інформації зобов'язані: 1) оприлюднювати інформацію про свою діяльність та прийняті рішення; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації; 6) надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

В силу статті 16 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації відповідає за визначення завдань та забезпечення діяльності структурного підрозділу або відповідальної особи з питань запитів на інформацію розпорядників інформації, відповідальних за опрацювання, систематизацію, аналіз та контроль щодо задоволення запиту на інформацію та надання консультацій під час оформлення запиту. Запит, що пройшов реєстрацію у встановленому розпорядником інформації порядку, обробляється відповідальними особами з питань запитів на інформацію.

Пунктом 2 частини першої статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що до розпорядників інформації належать, зокрема, юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів.

Відповідно до статті 327 Цивільного кодексу України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

За змістом пункту 3 статті 8 Господарського кодексу України господарська компетенція органів державної влади та органів місцевого самоврядування реалізується від імені відповідної державної чи комунальної установи.

Пунктом 7 статті 78 Господарського кодексу України визначено, що органами управління комунального унітарного підприємства є, зокрема, керівник підприємства, який призначається (обирається) органом, до сфери управління якого належить підприємство, або наглядовою радою цього підприємства (у разі її утворення) і є підзвітним органу, який його призначив (обрав).

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що міститься в матеріалах справи, судом встановлено, що засновником КП "Ізюмське комунальне підприємство теплових мереж" є Ізюмська міська рада. Основною метою створення є задоволення потреб населення та інших категорій споживачів в забезпеченні тепловою енергією, гарячою водою та іншою продукцією та послугами.

Системно аналізуючи вище вказані положення діючого законодавства, суд доходить висновку, що комунальні підприємства створені органом місцевого самоврядування на основі комунального майна та здійснюють свою діяльність від імені територіальної громади, а тому всі прибутки, які отримано комунальними підприємствами від своєї діяльності є також власністю територіальної громади, тобто є бюджетними коштами (комунальним майном).

За таких обставин КП "Ізюмське комунальне підприємство теплових мереж" є розпорядником інформації щодо використання бюджетних коштів, а відповідно до пункту 5 статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" позивачу не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами.

Вищевказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного суду у постанові від 14.03.2018 року по справі №815/1216/16.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на те, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірності вчинених ним дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Ізюмського комунального підприємства теплових мереж про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати бездіяльність КП "ІЗЮМСЬКЕ КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО ТЕПЛОВИХ МЕРЕЖ" (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 32284148), що полягає в ненадання інформації на запит від 08 листопада 2018 року, а саме довідки про дебіторську і кредиторську заборгованості, щодо яких строк позовної давності минув, із зазначенням найменування і місцезнаходження таких дебіторів або кредиторів, суми, причини, дати і підстави виникнення заборгованості яка була додана до останнього акта інвентаризації розрахунків - протиправною.

Зобов'язати КП "ІЗЮМСЬКЕ КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО ТЕПЛОВИХ МЕРЕЖ" (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 32284148) надати інформацію зазначену в запиті від 08 листопада 2018 року, а саме копію довідки про дебіторську і кредиторську заборгованості, щодо яких строк позовної давності минув, із зазначенням найменування і місцезнаходження таких дебіторів або кредиторів, суми, причини, дати і підстави виникнення заборгованості яка була додана до останнього акта інвентаризації розрахунків.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.О. Лук'яненко