Справа № 2а-4611/10/1170
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

24 січня 2019 року

справа №2а-4611/10/1170

адміністративне провадження №К/9901/27936/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року у складі судді Жука Р. В.

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2016 року у складі суддів Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А., Білак С.В.

у справі № 2а-4611/10/1170

за позовом Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про застосування штрафних санкцій з конфіскацією грального обладнання та стягнення прибутку,

У С Т А Н О В И В :

У грудні 2010 року Кіровоградська об'єднана державна податкова інспекція (далі-позивач, податковий орган) звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - Підприємець, відповідач у справі), в якому просить застосувати штрафні санкції у вигляді штрафу у розмірі 7 104 000 гривень, конфіскувати гральне обладнання та стягнути в дохід Державного бюджету прибуток у розмірі 870 грн., отриманий відповідачем від проведення азартних ігор.

04 травня 2011 року постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду адміністративний позов задоволено частково, застосовано до відповідача фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 7 104 000 грн, стягнуто з відповідача до Державного бюджету фінансові санкції в сумі 7 104 000 грн, конфісковане гральне обладнання, перелічене в протоколі огляду та вилучення. В задоволені вимоги про стягнення в дохід Державного бюджету України прибутку від проведення азартної гри в сумі 870 грн - відмовлено.

14 червня 2012 року постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду скасовано постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 травня 2011 року, у задоволенні позову відмовлено.

04 серпня 2014 року ухвалою Вищого адміністративного суду України постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 травня 2011 року та Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2012 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Скасовуючи рішення судів, Вищий адміністративний суд України зазначив, що судами попередніх інстанції не досліджено обставин щодо виявлених порушень під час проведеної контрольної закупки в приміщені залу відео атракціонів, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, не розглянуто питання щодо приналежності вказаного приміщення та заявленого до конфіскації майна відповідачу та відповідно, підтвердження факту здійснення в даному приміщені саме відповідачем грального бізнесу за матеріальну винагороду.

За наслідком здійснення нового розгляду справи постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2016 року, позовні вимоги задоволено частково, застосовано до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 7 104 000 (сім мільйонів сто чотири тисячі) гривень та стягнуто їх до Державного бюджету України. В іншій частині позовних вимог у задоволені позову відмовлено.

Задовольняючи позов у частині, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що обставини, які мали місце в момент перевірки клубу відео-розваг за адресою АДРЕСА_1 мають ознаки надання послуг у сфері азартних ігор, що є порушенням Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні».

26 лютого 2016 року до Вищого адміністративного суду України представником відповідача подано касаційну скаргу, в якій він посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, а саме вимог статті 86, частини п'ятої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України, статті 3 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні». Представник відповідача у касаційній скарзі зауважує, що працівниками УДСБЕЗ УМВС України у Кіровоградській області винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, що свідчить про те, що в діях відповідача відсутні ознаки злочину, переслідуваного Кримінальним кодексом України. Крім того, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не притягувався та не має ніякого відношення до ігрового залу по АДРЕСА_1, в якому проводилася перевірка. На думку відповідача, всі надані позивачем докази в обґрунтування адміністративного позову є недопустимими, вони не можуть підтверджувати причетність відповідача до зайняття забороненим видом діяльності, а тому в задоволені позову слід відмовити в повному обсязі.

01 березня 2016 року ухвалою судді Вищого адміністративного суду України Моторного О.А. відкрито касаційне провадження за цією касаційною скаргою та витребувано справу № 2а-4611/10/1170 з Кіровоградського окружного адміністративного суду.

27 жовтня 2016 року автоматизованою системою документообігу суду справу повторно розподілено для розгляду та визначено суддею-доповідачем Цвіркуна Ю. І.

12 липня 2017 року справа № 2а-4611/10/1170 надійшла до Вищого адміністративного суду України.

22 лютого 2017 року справу № 2а-4611/10/1170 разом з матеріалами касаційної скарги передано до Верховного Суду.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу не скористався, що не перешкоджає перегляду судових рішень та вирішення справи по суті.

Касаційний розгляд справи здійснюється у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець 16 вересня 2009 року, про що видано свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серії НОМЕР_1

01 липня 2010 року між ОСОБА_1 як орендарем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рынок «Престиж» як орендодавцем укладено договір на оренду місця №78, згідно з пунктом 1.1 якого визначено, що орендодавець передає орендарю в оренду місце для надання послуг Інтернет-послуг. Місце передається в кількості одного кіоску, що розташований за адресою АДРЕСА_1

З метою встановлення факту приналежності приміщення відповідачу, а також на виконання вказівок суду касаційної інстанції, судами під час нового розгляду встановлено, що 12 липня 2010 року відповідач звернувся до місцевого дозвільного органу з пакетом документів для одержання дозволу на розміщення на території об'єктів благоустрою міста Кіровограда стаціонарного, напівстаціонарного об'єкта торгівлі, ресторанного господарства, надання послуг, а саме: зал відеорозваг за адресою АДРЕСА_1

14 липня 2010 року Департаментом розвитку торгівлі, побутового обслуговування, транспорту та зв'язку Кіровоградської міської ради надано відповідачу - Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 дозвіл № 304 на розміщення на території об'єкту благоустрою будівель і споруд соціально-культурного, побутового, торгівельного та іншого призначення, яким погоджено розміщення залу відеорозваг за адресою по АДРЕСА_1. Спеціалізація об'єкта визначена як комп'ютерні послуги, а також визначено початок роботи об'єкта: з 12 липня 2010 року. Термін дії дозволу з 12 липня 2010 року по 12 липня 2011 року.

27 серпня 2010 року гр. ОСОБА_3 зайшовши в приміщення залу відео-розваг за адресою: АДРЕСА_1, заплатив адміністратору гроші в сумі 10 грн, на що адміністратор ОСОБА_4. «зарядила» гральний автомат на 10 грн. після чого гр. ОСОБА_3 розпочав гру. Отримавши виграш у розмірі 15 грн гр. ОСОБА_3 попросив адміністратора їх зняти, останній здійснив виплату виграшу у розмірі 15 грн.

Крім того, судом встановлено, що згідно пояснень адміністратора клубу останній приймав у клієнтів кошти, надавав доступ до гральних автоматів, а також видавав кошти у якості виграшу у грі, відтак судами попередніх інстанцій досліджено обставини, що свідчать про наявність факту внесення гравцями ставок та отримання відповідного виграшу.

Касаційна скарга відповідача підлягає перегляду в межах доводів та вимог відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, тобто в частині задоволення позову.

Згідно статті 2 Закону України "Про заборону грального бізнесу в Україні" в Україні заборонено гральний бізнес та участь в азартних іграх.

При цьому згідно з визначеннями, наведеними у статті 1 цього Закону, під гральним бізнесом розуміється діяльність з організації та проведення азартних ігор у казино, на гральних автоматах, у букмекерських конторах та в електронному (віртуальному) казино, що здійснюють організатори азартних ігор з метою отримання прибутку; азартною грою є будь-яка гра, умовою участі в якій є внесення гравцем ставки, що дає змогу отримати виграш (приз), і результат якої повністю або частково залежить від випадковості.

Організатори азартних ігор відповідно до пункту третього статті 1 вказаного Закону визначені як фізичні та юридичні особи суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють діяльність з організації і проведення азартних ігор з метою отримання прибутку.

Відповідно до статті 3 названого Закону до суб'єктів господарювання, які організовують і проводять на території України азартні ігри, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі вісім тисяч мінімальних заробітних плат з конфіскацією грального обладнання, а прибуток (дохід) від проведення такої азартної гри підлягає перерахуванню до Державного бюджету України.

Таким чином, санкції за порушення вимог Закону України "Про заборону грального бізнесу в Україні" можуть бути застосовані до суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність з метою створення умов для здійснення будь - якої гри, умовою участі в якій є внесення гравцем ставки, що дає змогу отримати виграш (приз), і результат якої повністю або частково залежить від випадковості та видачі цих виграшів (призів) учасникам азартних ігор. Крім того, суб'єкти підприємницької діяльності мають здійснювати діяльність з організації і проведення азартних ігор з метою отримання прибутку.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, що діє на момент розгляду справи у суді касаційної інстанції) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (стаття 90 Кодексу адміністративного судочинства України).

Верховний Суд не погоджується з доводом касаційної скарги, що судами попередніх інстанцій не надано жодної оцінки наявним доказам у справі, з точки зору їх належності (відношення до обставин справа), допустимості (отримання уповноваженими суб'єктами у спосіб та у порядку, встановлений законом), достовірності (відповідності фактам об'єктивної дійсності), з огляду на здійснену судами оцінку в процесі нового розгляду справи.

У цій справі суди попередніх інстанцій висновувалися з дослідження та оцінки сукупності зібраних письмових доказів у справі, а також усних показань свідків, допитаних під час судового розгляду, та підтвердили факт наявності правопорушення, що стало підставою для застосування до відповідача фінансових санкцій.

Посилання представника відповідача на постанову про відмову у порушенні кримінальної справи як обставину, що підтверджує факт відсутності правопорушення є безпідставним, оскільки відповідно до змісту статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, що діє на момент розгляду справи у касаційної інстанції) обставини, встановлені такою постановою, жодного преюдиційного значення не мають і не є підставами для звільнення від доказування. Крім того, на виконання ухвали суду першої інстанції листом від 24 вересня 2015 року №5/3781 начальник УМВС України в Кіровоградській області повідомив суд, що надати витребувані судом матеріали не є можливим у зв'язку з їх відсутністю.

Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга відповідача залишається без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2016 року у справі № 2а-4611/10/1170 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф. Ханова

Судді: І.А. Гончарова

І.Я. Олендер