Справа № 344/13695/17
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2019-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/4323/18
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гудима Л.Я., Коваля Р.Й.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 листопада 2018 року (головуючої судді Пастернак І.А.) ухвалене у відкритому судовому засіданні о 15 год. 46 хв. повний текст рішення складено 26.11.2018 в м. Івано-Франківськ у справі №344/13695/17, провадження № 2-а/344/360/18 за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 19.10.2017 звернувся в суд з позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради в якому просить постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради по справі про адміністративне правопорушення відносно нього скасувати і справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.11.2018 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. В якій просить рішення скасувати та провадження у справі закрити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, вважає рішення суду першої інстанції незаконним і необґрунтованим.

Відповідачем не подано до суду письмового відзиву на апеляційну скаргу та не забезпечено явку уповноваженого представника в судове засідання, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Сторони в судове засідання не з'явилися, належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку, визначеному статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно з частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В порядку статті 230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, приписом №3191 від 22.03.2017 про усунення порушень вимог законодавства у сфері благоустрою встановлено порушення Правил благоустрою м. Івано-Франківська, розділ 15 пункту 1.6, а саме самовільне встановлення тимчасової споруди (гаража) по АДРЕСА_1, та надано час для усунення порушення до 28.08.2017.

28.08.2017 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 870, яким вказано, що ОСОБА_1 самовільно встановив тимчасову споруду (гараж) на АДРЕСА_1, що є порушенням статті 152 КУпАП, пункту 15.1.6 «Правил благоустрою м. Івано-Франківська».

Постановою Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради № 12/713 від 11.10.2017, винесеною за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене статтею 152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Відповідно до статті 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП) порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005 №2807- IV (далі - Закон №2807-IV) благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Відповідно до статті 13 Закону №2807-IV до об'єктів благоустрою населених пунктів належать, зокрема, прибудинкові території.

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 10 Закону №2807-IV до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

Відповідно до статті 20 Закону №2807-IV організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов'язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста). Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов'язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Відповідно до частини 1 статті 34 Закону №2807-IV правила благоустрою території населеного пункту (далі - Правила) - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту (далі - Типові правила) для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування. У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила.

Відповідно до статті 42 Закону №2807-IV до відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів притягаються особи, винні у порушенні правил благоустрою територій населених пунктів.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач на виконання припису від 22.03.2017 року не звертався до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради для надання дозвільних документів щодо встановлення тимчасової споруди (гараж), оскільки позивачу не було відомо про вказаний припис, що підтверджується відсутністю його підпису про ознайомлення з ним.

Крім того, стаття 152 КУпАП передбачає умисну форму вини у скоєнні адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що в протоколі та постанові вказано, що позивач самовільно встановив гараж. Однак, матеріалами справи підтверджено, що рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №123/2 від 20.02.1975 року надано дозвіл гр. ОСОБА_2 тимчасово встановити збірно-розбірний гараж. В порядку обміну встановлений тимчасово гараж був переданий громадянину ОСОБА_3, що підтверджується листом виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 02.11.1977 року. З договору купівлі-продажу гаража від 24.07.2002 року вбачається що позивач придбав гараж, а тому даний об'єкт він не встановлював.

Отже, формулювання складу правопорушення «як самовільне встановлення тимчасової споруди (гараж)» спростовується матеріалами справи, як в частині особи правопорушника, так і щодо самовільного встановлення спірного гаражу. Відповідач зобов'язаний зібрати докази, які б підтверджували відсутність дозвільних документів та спростовували докази позивача, але таких доказів ні протоколи, ані постанова - не містять. Жодних дій спрямованих на з'ясування суб'єктивної сторони складу правопорушення адміністративна комісія не здійснила, зокрема, не було встановлено ким, в який період часу, на якій підставі було здійснено встановлення тимчасової споруди (гараж).

Колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження заперечень, які б спростовували доводи позивача, а тому із врахуванням встановлених обставин, апеляційну скаргу слід задовольнити.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення даної справи по суті, внаслідок чого рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового про задоволення даного позову .

Згідно частини 3 статті 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст. ст. 268, 271, 272, 286, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області 12 листопада 2018 року у справі №344/16395/17, провадження №2-а/344/360/18 - скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі - задовольнити.

Скасувати постанову Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради по справі про адміністративне правопорушення № 12/713 від 11.10.2017 і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не оскаржується.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді Л.Я. Гудим

Р.Й. Коваль