Справа № 0440/5907/18
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 січня 2019 року м. Дніпросправа № 0440/5907/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року, розглянуту в порядку спрощеного провадження головуючим суддею Голобутовським Р.З. по адміністративній справі №0440/5907/18

за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 03.08.2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради (далі - УПСЗН ВК Саксаганської районної у місті ради), в якому просить визнати протиправними дії та зобов'язати відповідача призначити їй з дня звернення 04.05.2018 року щомісячну адресну допомогу як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2018 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати через порушення норм матеріального права та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про неправомірність висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для призначення позивачу державної адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, оскільки це протирічить п. 3 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №505 від 01.10.2014 року.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з'явилися, про день розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно ст.229 КАС України не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Із матеріалів справи вбачається, і зазначені обставини не заперечуються сторонами, що до вересня 2014 року ОСОБА_2 разом з сім'єю проживала у м. Донецьку.

У вересні 2014 року у зв'язку з проведенням антитерористичної операції разом з сім'єю у складі чоловіка ОСОБА_3 та неповнолітнього сина ОСОБА_4, позивач переїхала на постійне місце проживання до м. Зіньків Полтавської області, де перебувала на обліку в УПСЗН Зіньківської РДА як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

До 14.04.2015 року сім'я ОСОБА_3, в особі уповноваженої особи батька ОСОБА_3 одержувала адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, згідно з Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №505 від 01.10.2014 року, зокрема ОСОБА_2 в період з 15.10.2014 року по 14.12.2014 року в сумі 442 грн., в період з 15.12.2014 року по 14.02.2015 року в сумі 221 грн., а з 15.02.2015 року позивачу виплата допомоги припинена у зв'язку з її не працевлаштуванням в передбачений Порядком термін (а.с.18, 19, 33).

У зв'язку з переїздом до м. Кривий Ріг родина у складі трьох осіб : ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 починаючи з 30.04.2015 року перебуває на обліку в УПСЗН ВК Саксаганської районної у місті ради як внутрішньо переміщені особи та з 30.04.2015 року по 29.10.2015 року , з 04.11.2016 року по 03.05.2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримували адресну допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 45, 47).

04.05.2018 року ОСОБА_3 звернувся до УПСЗН ВК Саксаганської районної у місті ради з заявою про призначення родині у складі 3 осіб державної щомісячної адресної допомоги, як внутрішньо переміщеним особам, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с.34).

Рішеннями від 23.05.2018 року УПСЗН ВК Саксаганської районної у місті ради починаючи з 04.05.2018 року по 03.11.2018 року призначено вищезазначену допомогу в загальному розмірі 1 815 грн. лише двом члена родини, а саме: чоловіку ОСОБА_3 в розмірі 1 373 грн.; та дитині ОСОБА_4 в розмірі 442 грн., здійснено перерахунок розміру допомоги у зв'язку із закінченням навчання ОСОБА_4, а саме починаючи з 01.07.2018 року по 31.08.2018 року в розмірі 1 815 грн., з 01.09.2018 року по 31.10.2018 року в розмірі 1 594 грн., з 01.11.2018 року по 03.11.2018 року в розмірі 1 373 грн. (а.с.44, 46).

11.06.2018 року позивач ОСОБА_2 звернулася до УПСЗН ВК Саксаганської районної у місті ради з заявою щодо надання пояснень, з яких підстав їй відмовлено в призначенні вищезазначеної адресної допомоги (а.с 17), на що листом №Ш - 541/063 від 14.06.2018 року відповідачем повідомлено позивача, що враховуючи обставини припинення їй виплати зазначеної допомоги УПСЗН Зіньківської РДА починаючи з 15.02.2015 року на підставі п. 7 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №505 від 01.10.2014 року (у зв'язку з не працевлаштуванням), підстави для її призначення згідно приписів п. 3 зазначеного Порядку відсутні (а.с.18).

Не погодившись з такими діями відповідача, ОСОБА_2 звернулася до суду з позовними вимогами щодо визнання їх протиправними та покладання на відповідача зобов'язання призначити їй адресну допомогу, починаючи з дати звернення 04.05.2018 року.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Україна вживає всіх можливих заходів спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом даних осіб.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, визначено відповідним Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року (далі - Порядок №505).

Пунктом 2,3,7 Порядку №505 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім'ї у таких розмірах: для осіб, які отримують пенсію, та дітей - 1000 грн. на одну особу (члена сім'ї); для осіб з інвалідністю I групи та дітей з інвалідністю - 130 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для осіб з інвалідністю II групи - 115 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для осіб з інвалідністю III групи - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність; для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім'ї).

Якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку, які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 %, а на наступний період - припиняється.

Особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до п. 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається.

Разом з тим колегія суддів звертає увагу на п. 6 Порядку № 505, яким визначені виключні підстави, коли грошова допомога не призначається: 1) коли будь-хто із членів сім'ї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції) має у власності житлове приміщення / частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану; 2) будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку (рахунках) кошти у сумі, що перевищує 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Такої підстави як звернення особи за призначенням грошової допомоги після припинення її виплати відповідно до п. 7 цього Порядку даний пункт не містить.

Позивачем не заперечується, що факт її працевлаштування в Криворізький професійно транспортно - металургійний ліцей з 21.03.2018 року документально підтверджується довідкою №547 від 31.07.2018 року (а.с 20), що свідчить про відсутність повідомлення відповідача про дані обставини станом на день звернення ОСОБА_3 04.05.2018 року, як уповноваженого сім'ї , з заявою про призначення адресної допомоги.

Однак вищезазначені обставини не позбавляють позивача права на призначення адресної допомоги після її припинення з моменту звернення - 04.05.2018 року, оскільки станом на дату звернення із заявою позивач вже була працевлаштованою.

Враховуючи дані обставини суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки позивач станом на 04.05.2018 року є працевлаштованою особою, тобто відпали обставини, які стали підставою для припинення їй виплати адресної допомоги як особі, що переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, судом першої інстанції вірно зазначено про протиправність дій відповідача щодо не призначення позивачу даної допомоги та покладено обов'язок здійснити відповідне призначення з дати звернення - 04.05.2018 року.

Доводами апеляційної скарги зазначені обставини не спростовано.

Оскільки судом першої інстанції винесено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 12, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року по адміністративній справі №0440/5907/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 24 січня 2019 року, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 28 січня 2019 року.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай