Справа № 1540/3907/18
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2019 р.м.ОдесаСправа № 1540/3907/18

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А. В.
Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту:26.09.18.

Судова колегія П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук'янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

в зв'язку з неприбуттям учасників процесу в судове засідання справа розглянута згідно п.2 ч.1 ст. 197 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про стягнення невиплачених грошових коштів при звільненні,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі ДПП НП України) про стягнення невиплачених грошових коштів при звільненні, а саме стягнення з ДПП НП України (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, телефон 287-82-82, і.к. 40108646) середній заробіток за час затримки виплати:

- грошового забезпечення за грудень 2017 року розмірі 6 520, 67 грн.

- одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 39 625, 61 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що грошове забезпечення та одноразова грошова допомога при звільненні не сплачені в день звільнення позивачу, а виплата відбулась із затримкою, а саме на 13 робочих днів виплата грошового забезпечення за грудень 2017 року та 79 робочих днів виплата одноразової грошової допомоги при звільнені, а тому вважає, що відповідач повинен сплатити позивачу загальну суму у розмірі 46 146, 28 (6 520,67 + 39 625,61) гривень за затримку вказаних виплат.

Відповідач позов не визнав, представник відповідача у судове засідання, яке було призначено на 05 вересня 2018 року, не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 25). Відзив на позов або будь-яких клопотань, заяв не надходило.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) до ДПП НП України (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) задоволений частково.

Стягнуто з ДПП НП України (вул. Федора Ернста, 3, м Київ, 03048, ) на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки виплати грошового забезпечення за грудень 2017 року розмірі 8 132, 11 грн.

Стягнуто з ДПП НП України (вул. Федора Ернста, 3, м Київ, 03048, ) на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 41 367, 69 грн.

В апеляційній скарзі ДПП НП України ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги:

- представником відповідача Гузенко А.М. 05 вересня 2018 року на електронну адресу суду, зазначеної на офіційному сайті "Судова влада" направлено відзив з додатками та з підтвердженням направлення копії позивачу. Проте, суд даний відзив не долучив до матеріалів справи, що призвело до неправильного розгляду справи;

- прийняття рішення про проведення розгляду справи у письмову провадженні здійснено з порушенням вимог КАС України. Таким чином, враховуючи вимоги ч.3 ст. 194, ч.9 ст. 205 КАС України законодавець визначив вичерпний перелік випадків в яких суд може проводити розгляд справи в письмову провадженні: наявність заяв про розгляд справи без участі сторін; неявка належно повідомлених сторін у судове засідання. Про проведення розгляду справи у письмовому провадженні апелянт під час справи у суді першої інстанції не був повідомлений, ця інформація стала відомою після отримання рішення суду першої інстанції від 26 вересня 2018 року;

- відповідно до позовних вимог ОСОБА_3 просить суд стягнути з відповідача - суб'єкта владних повноважень, кошти на відшкодування шкоди без визнання протиправності рішень, дій чи бездіяльності. Суд, в свою чергу, в порушення ст. 245 КАС України застосовує, як захист прав позивача, зобов'язання відшкодувати шкоду без визначення якими протиправними діями, рішеннями чи бездіяльністю вона завдана;

- апелянт зазначає про особливий порядок роботи Казначейської служби України у грудні 2017 року - січні 2018 року, отже зважаючи на те, що згідно з п. 13 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським НП та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом МВС України від 6 квітня 2016 року №260 виплата грошового забезпечення поліцейським та курсантам ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання здійснюється щомісяця в останній день місяця за поточний місяць, грошове забезпечення позивача розраховано при звільненні - в день виплати грошового забезпечення іншим поліцейським в наступному місяці, тобто 22 січня 2018 року.

- посилання позивача на неврегульованість спеціальним законодавством та необхідність застосування норм КЗпП України щодо застосування при виплаті грошового забезпечення (заробітної плати) поліцейським - не відповідає дійсності, оскільки вказані правовідносини врегулюванні нормативно-правовими актами, а виплата грошового забезпечення ОСОБА_3 не в місяць звільнення відбулося не з вини ДПП;

- одноразова грошова допомога при звільненні відноситься до виплат, що здійснюється після звільнення поліцейського зі служби з НП та регламентується законодавства про пенсійне забезпечення. А отже, твердження позивача щодо необхідності нарахування вказаної допомоги в день звільнення суперечить вищезазначеним нормам права.

У відзиві ОСОБА_3 на апеляційну скаргу вказується, що відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України в постанові від 26 жовтня 2016 року по справі №6-1395цс16, усі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ДПП НП України, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

ОСОБА_3 був звільнений зі служби в поліції на підставі наказу ДПП НП України №586 о/с від 28 грудня 2017 року, відповідно до п.2 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", з 30 грудня 2017 року (а.с. 12).

У день звільнення з УПП в Одеській області ДПП НП України, з позивачем не було проведено розрахунку, а саме: грошове забезпечення за грудень 2017 року, яке було нараховане та виплачено 22 січня 2018 року, та одноразова грошова допомога при звільнені, яка нарахована та виплачена була 26 квітня 2018 року.

02 березня 2018 року позивач звертався до ДПП України щодо невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні.

30 березня 2018 року за №1764/41/5/05-2018 отримав відповідь з ДПП України, з якої вбачається, що ДПП України направлений розрахунок для виплати одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби до НП України. Виплата одноразової грошової допомоги при звільнені буде проведена після надходження коштів від НП України (а.с. 15).

Також, 27 квітня 2018 року, позивач отримав відповідь на своє звернення від 28 березня 2018 року за № К-7360, в якому було повідомлено, що затримка з виплатою одноразової грошової допомоги при звільненні виникла через необхідність зміни наказу про звільнення в частині встановлення вислуги років для виплати грошової допомоги при звільненні. Також в цієї відповіді було повідомлено, що 26 квітня 2018 року виплата належної суми позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні була проведена, документи щодо оформлення пенсії надані в повному обсязі (а.с. 16).

29 травня 2018 року за № В-91, позивач звернувся із заявою до УПП в Одеській області ДПП НП України, в якій просив здійснити нарахування та виплату заборгованості, яка виникла перед Позивачем, за несвоєчасну виплату грошового забезпечення за грудень 2017 року, виплата якої здійснена 22 січня 2018 року, та одноразової грошової допомоги при звільнені, яка була Позивачу нарахована та виплачена 26 квітня 2018 року (а.с. 17).

31 травня 2018 року за №К-1794/41/13/02/0218, позивач отримав відповідь, в якій зазначено, що звернення позивача від 29 травня 2018 року щодо перерахування на рахунок Позивача заборгованості при здійсненні розрахунку під час звільнення зі служби в поліції направлено до відділу оплати праці управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку для розгляду до ДПП НП України за належністю (а.с. 18).

19 липня 2018 року за №К-6280/41/5/05/2018 позивачем отримано супровідного листа з ДПП НП України із листом від 06 липня 2018 року за №15078/41/13/02/03-2018, у якому зазначено, що Державна Казначейська служба України у зв'язку із закриттям бюджетного 2017 року з клієнтами по забезпеченню видаткової частини бюджетів працювала до 28 грудня 2017 року, тому повний розрахунок проведений у січні 2018 року, тобто після надходження фінансування (а.с. 19-20).

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п.15 р.І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року №260, суд вважав за необхідне розрахувати грошове забезпечення за грудень 2017 року та одноразову грошову допомогу при звільнені не у робочих днях, а у календарних.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-14, 73, 74, 77, 78 КАС України, ст.ст. 77, 94 Закону України "Про Національну поліцію", ст.ст. 116, 117 КЗпП України, п.15 р.І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року №260, якими регулюються правовідносини між сторонами.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Питання проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, звільнення із неї, права і обов'язки таких осіб визначені та урегульовані спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про Національну поліцію".

Приписами ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" врегульовано питання звільнення зі служби в поліції.

Грошове забезпечення поліцейських Національної поліції врегульовано ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію" та Постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року за №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції".

Водночас, судова колегія зазначає, що непоширення норм КЗпП України на поліцейських стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.

Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні поліцейських зі служби в поліції (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими грошового забезпечення) не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення, однак, такі врегульовані КЗпП України, в зв'язку з чим до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме норми трудового законодавства.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України: в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, виходячи з наведених вимог законодавства всі суми, які належні до сплати працівникові мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. В разі ж невиконання такого обов'язку наступає передбачена нормами КЗпП України відповідальність.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року по справі № 806/535/16 та від 01 березня 2018 року по справі № 806/1899/17.

Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченою ст. 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Після здійснення повного розрахунку з працівником, роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. (абз.1 п. 8 р.ІV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100).

В зв'язку із специфікою роботи, яку виконував ОСОБА_3, пов'язаної із проходженням служби у Національній поліції, до спірних правовідносин застосовується спеціальне законодавство щодо виплати грошового забезпечення, що було вірно встановлено судом першої інстанції.

Враховуючи, що на момент звільнення ОСОБА_3 зі служби в поліції, а саме 30 грудня 2017 року норми спеціального нормативно-правового акта набрали законної сили, отже, судова колегія дійшла висновку про правомірність застосування до спірних правовідносин Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року №260 (далі Порядок № 260).

Згідно п.9 р. І Порядку №260, при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Відповідно до п. 15 р. І Порядку №260 при прийнятті на службу до Національної поліції грошове забезпечення поліцейським нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення поліцейським виплачується по день їх звільнення зі служби в поліції включно.

Таким чином, суд першої інстанції правильно розрахував грошове забезпечення за грудень 2017 року та одноразову грошову допомогу при звільнені не у робочих днях, а у календарних.

Так, судом першої інстанції встановлено, що згідно з довідкою ПАТ "ПриватБанк", грошове забезпечення ОСОБА_3 за останні 2 місяця роботи, перед звільненням складало: всього - 21 568,24 грн., в жовтні 2017 року - 10 600 грн., в листопаді 2017 року - 10 968, 24 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, грошове забезпечення за грудень 2017 року, було нараховане та виплачено 22 січня 2018 року, одноразова грошова допомога при звільнені, нарахована та виплачена була 26 квітня 2018 року.

Виходячи з викладеного, відповідно наданої довідки, відповідач повинен сплатити кошти з розрахунку середньоденного грошового забезпечення за два місяця, що передували звільненню, а саме: 21 568,24 грн. за 61 день (жовтень + листопад), тобто 353,57 грн. за один день.

Затримка по виплаті грошового забезпечення (заробітна плата) з 30 грудня 2017 року по 22 січня 2018 року складає 23 календарних дня. (353,57 грн.* 23 календарних днів = 8 132,11 грн.) Затримка за несвоєчасну виплату одноразової грошової допомоги при звільнені, з 30 грудня 2017 року по 26 квітня 2018 року складає 117 календарних дня.

Виходячи з вищевикладеного, відповідно до наданої довідки, відповідач повинен сплатити кошти, виходячи з одноденного грошового забезпечення 353,57 грн. протягом 117 календарних днів, відповідно сума заборгованості складає 41 367,69 грн.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що апелянт, у встановлені законом строки, не виконав свого обов'язку щодо проведення відповідного розрахунку з працівником, що звільняється з роботи, отже позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи апелянта в цій частині висновків судів не спростовують.

Судова колегія не змінює розподіл судових витрат (ст. 139 КАС України).

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 25 січня 2019 року.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Суддя: Ступакова І.Г. Лук'янчук О.В.