Справа № 821/829/18
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2019 р.м.ОдесаСправа № 821/829/18

Категорія: 5.2.2 Головуючий в І інстанції:Дубровна В.А.

Дата ухвалення рішення 18.06.2018 р.

Місце ухвалення: м. Херсон

П'ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді - доповідача -Шеметенко Л.П.
судді -Стас Л.В.
судді -Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Строй Мир" до Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення митного органу про коригування митної вартості товарів,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Строй Мир» звернулось до суду з адміністративним позовом до Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення митного органу про коригування митної вартості товарів №UA508070/2018/000033/2 від 16.04.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Строй Мир» посилалось на те, що у квітні 2018 р. товариством було здійснено декларування товару (крипільна фурнітура з недорогоцінних металів (петля дверна) (товар № 1) та фурнітура металева для дверей: ручки, фіксатори, накладки) (товар № 2), поставленого компанією HONGKONG O-XU GROUP LIMITED згідно умов укладеного зовнішньоекономічного контракту № CH-UA-22-01-2018 від 22.01.2018 р. При декларуванні вказаного товару товариством самостійно визначено митну вартість товарів за основним методом, а саме, за ціною контракту, яка склала 24 716,30 дол. США. У підтвердження заявлення вказаної митної вартості товарів позивачем було надано повний пакет документів, передбачений ст. 53 МК України. Однак, 16.04.2018 року відповідачем було прийнято рішення №UA508070/2018/000033/2, яким за резервним методом на рівні 1,90 дол. США/кг скориговано митну вартість товару №1 на суму 28 796,40 дол. США, та на рівні 2,82 дол. США/кг. скориговано митну вартість товару №2 на суму 20 137,056 дол. США.

Товариство вважає, що ним було подано всі необхідні документи, які підтверджують заявлену ним митну вартість товарів. При цьому, позивач зазначає, що факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

З огляду на зазначене, позивач вважає вказане рішення відповідача про коригування митної вартості товару протиправним та необґрунтованим, у зв'язку з чим оскаржив його до суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Митниця ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі подала апеляційну скаргу, в якій посилалась на неповне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи, неправильне застосування до спірних правовідносин норм матеріального та процесуального права, що призвело до невірного вирішення справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що митним органом було здійснено перевірку поданої позивачем декларації за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (далі АСАУР), за результатами якої визначено ризик з коментарем "можливе заниження митної вартості товару". За результатами перевірки правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України, було визнано, що надані позивачем документи містили розбіжності, числові значення складових митної вартості товарів, які є обов'язковими при її обчисленні, не підтверджені документально та заявлено неповні відомості про митну вартість товарів. В ході перевірки встановлено, що в поданому до митного оформлення контракті № CH-UA-22-01-2018 від 22.01.2018 р. згідно п. 4.2 не вказано, що витрати на транспортування та страхування включені до вартості товару. При цьому, фактурна вартість товарів не відповідала ціновій інформації, наявній у митного органу. З огляду на зазначене у декларанта було витребувано додаткові документи на підтвердження митної вартості товарів, однак такі документи позивачем у повному обсязі надані не були. У зв'язку із зазначеним митним органом було прийнято рішення про коригування заявленої позивачем митної вартості товарів та визначено таку митну вартість з урахуванням наявної в Херсонській митниці ДФС України інформації щодо аналогічного (подібного) товару, митне оформлення яких вже здійснено.

Зважаючи на зазначене апелянт вважає, що оскаржуване рішення прийнято обґрунтовано та правомірно, а тому скасуванню не підлягає.

З огляду на викладене в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року та прийняття нової постанови, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Строй Мир».

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

22.01.2019 року товариством з обмеженою відповідальністю «Строй Мир» було подано клопотання про постановлення судом окремої ухвали суду, в якому позивач, посилався на свавільну діяльність митного органу, що полягає у неодноразовому прийнятті рішень про коригування митної вартості товарів, незважаючи на правову позицію судів, в тому числі Верховного Суду, яка склалася за розглядом позовів ТОВ «Строй Мир» та аналогічних позовів, зокрема, щодо необґрунтованості коригування митної вартості товарів у зв'язку з неподанням документів щодо транспортування та страхування товарів при базисі поставки СІF.

Дослідивши подане клопотання, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

Окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.

Таким чином, окрема ухвала є способом реагування суду з його ініціативи на випадки виявлення порушення законності та правопорядку, які не можуть бути усунені ним самостійно при вирішенні адміністративного спору з використанням представлених адміністративним процесуальним законом засобів. Відтак, правом ініціювання постановлення окремої ухвали наділений лише суд за наявності відповідних підстав.

При цьому, постановлення окремої ухвали є правом суду та вирішується на розсуд суду, виходячи із конкретних обставин справи.

Перевіривши клопотання ТОВ «Строй Мир», колегія суддів не вбачає підстав для необхідності постановлення окремої ухвали відносно Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 22.01.2018 р. між продавцем компанією HONGKONG O-XU GROUP LIMITED (Китай) та покупцем ТОВ «Строй Мир» було укладено контракт № CH-UA-22-01-2018, відповідно до якого продавець зобов'язується на умовах CIF - Одеса/CIF - Чорноморськ/CIF - Южний (Україна) продати, а покупець оплатити та прийняти "Товар" - дверну фурнітуру в номенклатурі, кількості та по ціні згідно супровідним документам.

На виконання умов вказаного контракту компанією HONGKONG O-XU GROUP LIMITED (Китай) було поставлено покупцю - ТОВ «Строй Мир» крипільну фурнітуру з недорогоцінних металів. Петля дверна в асортименті, загальною кількістю 52 800 комплектів, на суму 17 576,40 дол. США та фурнітуру металеву для дверей: ручки, фіксатори, накладки у асортименті, загальною кількістю 20 200 комплектів на суму 7 139,90 дол. США.

З метою здійснення митного оформлення вказаного товару, поставленого на умовах поставки CIF - Чорноморськ, позивачем через представника ФОП ОСОБА_4 16.04.2018 р. було подано до сектору митного оформлення митного поста "Херсон - центральний " Херсонської митниці ДФС митну декларацію № UA 508070/2018/000410.

Згідно вказаної декларації митна вартість товару була визначена позивачем за ціною контракту та склала 645 711,09 грн. (24 716,30 доларів США).

Разом із митною декларацією, позивачем до митного оформлення були подані наступні документи: пакувальний лист без номеру від 03.02.2018 року; рахунок-фактура (інвойс) №2018-1 від 03.02.2018 року; коносамент № WMS18020047B від 13.02.2018 року; автотранспортна накладна №3756/1 від 14.04.2018 року; декларація про походження товару № 2018-1 від 03.02.2018 року; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 03.02.2018 року; зовнішньоекономічний договір від 22.01.2018 року № CH-UA-22-01-2018; договір про надання послуг митного брокера від 01.02.2018 року № 01/02/18.

При здійсненні митним органом перевірки вказаної митної декларації за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (далі - АСАУР) виявлено ризики, а саме - сформовано перелік попереджень щодо декларанта та обов'язкових митних процедур, які полягали у ретельному опрацюванні поданих документів для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст.53 Митного кодексу України по товару № 1, 2.

За результатами проведеної перевірки митним органом було встановлено, що змістом контракту № CH-UA-22-01-2018 від 22.01.2018 р. не визначено включення витрат на страхування та транспортування до ціни товару, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінюваний товар. Зазначені витрати не були заявлені декларантом, як складова митної вартості, оскільки пунктом 4.2. контракту не вказано, що витрати на транспортування та страхування включені до вартості товару, що є обов'язковим при умовах поставки товарів CIF.

Зважаючи на зазначене, митний орган дійшов висновку, що документи, надані ТОВ "Строй Мир" для здійснення митного оформлення та для підтвердження заявленої митної вартості, містять розбіжності, у зв'язку з чим, на підставі ч. 3 ст. 53 МК України, було запропоновано ТОВ "Строй Мир" надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Позивачем на виконання запиту митного органу були надані наступні додаткові документи: прайс-лист фірми HONGKONG O-XU GROUP LIMITED; комерційна пропозиція фірми HONGKONG O-XU GROUP LIMITED; висновок торгово-промислової палати. Інших документів не надано у зв'язку з їх відсутністю.

За наслідками дослідження додатково поданих документів митний орган дійшов висновку, що декларантом заявлено не повні відомості про митну вартість та складові митної вартості (фактурна вартість, витрати на страхування) достовірно документально не підтверджено; документи, надані для підтвердження митної вартості, містять розбіжності: в поданому до митного оформлення контракті № CH-UA-22-01-2018 від 22.01.2018 р. згідно п. 4.2 не вказано, що витрати на транспортування та страхування включені до вартості товару.

16.04.2018 року Херсонською митницею ДФС України прийнято рішення №UA508070/2018/000033/2 про коригування митної вартості товарів.

Після коригування митна вартість такого товару - крипільна фурнітура з недорогоцінних металів (петля дверна) склала 28 796,40 дол. США, а товару - фурнітура металева для дверей: ручки, фіксатори, накладки) - 20137,06 дол. США.

При прийнятті рішення від 16.04.2018 року про коригування митної вартості товарів відповідачем було застосовано резервний метод визначення митної вартості товарів на підставі інформації, наявної у митного органу по товару № 1 - митної декларації від 29.03.2017 р. № UA508070/2017/000059, згідно якої митна вартість цього товару складає 1,9 дол/кг, та по товару № 2 - митної декларації від 21.06.2017 р. № UA500070/2017/000708, згідно якої митна вартість товару складає 2,82 дол/кг.

Не погоджуючись з прийнятим митним органом рішенням про коригування митної вартості товарів від 16.04.2018 року, ТОВ «Строй Мир» оскаржило його до суду першої інстанції, посилаючись на його протиправність.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно наявності підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Строй Мир», з огляду на наступне.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною другою статті 52 Митного кодексу України встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані, зокрема: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

Згідно з частинами першою, другою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною п'ятою статті 54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно з частиною першою статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Частинами другою та третьою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до частин четвертої п'ятої статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Таким чином, з аналізу положень Митного кодексу України вбачається, що митний орган здійснює контроль заявленої декларантом митної вартості шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості та має повноваження на витребування додаткових документів у разі, якщо документи, надані для декларування товарів, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Однак, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з зазначених вище підстав.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В рішенні про коригування митної вартості товару відповідачем, в якості підстави для його прийняття зазначено, про заявлення позивачем неповних відомостей про визначення митної вартості та складові митної вартості (фактурна вартість, витрати на страхування), тобто про їх документальне непідтвердження. Відповідач посилався на наявність в поданих декларантом документах розбіжностей, а саме: в поданому до митного оформлення контракті № CH-UA-22-01-2018 від 22.01.2018 р. відповідно до п. 4.2 цього контракту не вказано, що витрати на транспортування та страхування включені до вартості товару.

Відповідно до Інкотермс-2010 термін CIF (Cost, Insurance and Freight (... named port of destination) - вартість, страхування і фрахт (... назва порту призначення) означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов'язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця.

За умовами терміна CIF на продавця покладається також обов'язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення. Отже, продавець зобов'язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. Покупець повинен мати на увазі, що за умовами терміна CIF від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям. У випадку, якщо покупець бажає мати страхування з більшим покриттям, він повинен або прямо та недвозначно домовитися про це з продавцем, або самостійно вжити заходів до забезпечення додаткового страхування.

Таким чином, відповідно до умов поставки CIF Інкотермс 2010, за якими здійснювалась поставка товару в даному випадку, страхування товару є обов'язком продавця, а всі витрати із завантаження, пакування товару, поставки та страхування вже були включені продавцем у вартість товару, яка відображена у відповідних супровідних документах.

В свою чергу, слід зазначити, що окремого страхування товару декларантом не здійснювалося.

Згідно п. 8 ч. 2 ст. 53 МК України вимоги щодо надання страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування передбачені лише для випадків, якщо страхування здійснювалось.

Таким чином, коли окреме страхування не здійснювалось, відсутні підстави для включення ймовірної суми такого страхування до складу митної вартості товарів.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що контрактом не передбачено надання документів зі страхування товару Покупцю. Правила Інкотермс також не передбачають обов'язкового надання Покупцю (декларанту) документів щодо страхування товару, а лише на його вимогу (такої вимоги не має).

Згідно п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України для підтвердження заявленої митної вартості декларантом подаються транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Як вже зазначалось вище, за умовами поставки CIF Інкотермс 2010, за якими здійснювалась поставка товару в даному випадку, витрати, в тому числі і з поставки товару вже були включені продавцем у вартість товару.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару всі необхідні документи, що передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої п'ятої статті 58 Митного кодексу України.

Посилання відповідача в обґрунтування правомірності прийняття оскаржуваного рішення на неподання декларантом додаткових документів є необґрунтованим, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз'яснення їхнього впливу на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів обставин, про які зазначено вище, свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний, методу визначення митної вартості оцінюваного товару.

Колегія суддів вважає, що позивачем був наданий митному органу достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за основним методом, заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам ст.58 Митного кодексу України; відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості чи відомостей щодо ціни, що фактично була сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем, а тому висновки щодо документального не підтвердження позивачем митної вартості товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості за допомогою іншого методу є протиправним.

Зважаючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару № UA508070/2018/000033/2 від 16.04.2018 р. є неправомірним та підлягає скасуванню.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.08.2018 р. відстрочено Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Апелянт до закінчення розгляду справи оплату судового збору не здійснив, в зв'язку з чим, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення судового збору.

Керуючись ст.ст. 139, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року - залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі шляхом їх безспірного списання несплачений при поданні апеляційної скарги судовий збір в розмірі 2643 грн. (дві тисячі шістсот сорок три гривні) на користь Державного бюджету України, (стягувач Державна судова адміністрація, рахунок № 6001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк отримувача: ГУДКСУ у м. Києві, МФО: 899998).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Судове рішення складено у повному обсязі 28.01.2019 р.

Суддя - доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька