Справа № 620/3933/18
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2019 року м. Чернігів Справа № 620/3933/18

Чернігівський окружний адміністративний суд

під головуванням судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Пархомчука Д.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Роєнка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення коштів за час вимушеного прогулу,

У С Т А Н О В И В:

До Чернігівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі-ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі-ГУНП в Чернігівській області), в якому просить:

-визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Чернігівській області від 26.09.2018 № 1854 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині звільнення старшого інспектора з ювенальної превенції Сосницького ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції за грубе порушення службової дисципліни;

-визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Чернігівській області від 19.10.2018 № 280 о/с «По особовому складу» в частині звільнення лейтенанта поліції ОСОБА_1 старшого інспектора з ювенальної превенції сектору превенції Сосницького відділення поліції Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області зі служби в поліції за п. 6 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію»;

-визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Чернігівській області від 05.11.2018 № 309 о/с «По особовому складу» в частині зазначення, що лейтенанта поліції ОСОБА_1 старшого інспектора з ювенальної превенції сектору превенції Сосницького відділення поліції Менського відділу ГУНП, вважати звільненим 02.11.2018;

-поновити ОСОБА_1 з 03.11.2018 на службі в поліції на посаді старшого інспектора з ювенальної превенції сектору превенції Сосницького відділення поліції Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області;

-стягнути з ГУНП в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу за період з 03.11.2018 по 16.01.2019 середнє грошове забезпечення.

В частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді старшого інспектора з ювенальної превенції сектору превенції Сосницького відділення поліції Менського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області та в частині стягнення середнього грошового забезпечення за один місяць допустити негайне виконання рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що оскаржувані накази є протиправними, оскільки ГУНП в Чернігівській області не доведено належними доказами порушення позивачем службової дисципліни.

Ухвалою суду від 04.12.208 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

27.12.2018 від представника відповідача надійшов відзив, в якому останній просить відмовити в задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що службовим розслідуванням встановлено керування позивачем 25.09.2018 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння, який у присутності свідків відмовився від проходження медичного огляду, що свідчить про порушення позивачем службової дисципліни, та тягне за собою відповідальність, яка передбачена Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України. За таких обставин, представник відповідача вважає, що ГУНП в Чернігівській області при видачі спірних наказів діяло на підставі, у межах та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог з мотивів, викладених у наданому відзиві.

Заслухавши учасників справи, пояснення свідків, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 2008 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, а згодом продовжував службу в органах Національної поліції України. Має звання «лейтенанта поліції».

З 28.07.2018 наказом № 196 ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_1 призначений на посаду старшого інспектора з ювенальної превенції сектору превенції Сосницького відділення поліції Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області (а.с.77).

За фактом події, що мала місце 25.09.2018, а саме керування позивачем транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння та відмови від проходження медичного огляду, наказом ГУНП в Чернігівській області № 1699 від 25.09.2018 призначено службове розслідування, за результатами якого складено висновок, затверджений начальником ГУНП в Чернігівській області від 26.09.2018.

У вказаному висновку зазначено, що 25.09.2018 приблизно о 13 год. 51 хв. поліцейськими патрульної поліції в Чернігівській області був зупинений автомобіль Opel Kadett, державний номер НОМЕР_1, під керуванням лейтенанта поліції ОСОБА_1, який перебував з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, почервоніння обличчя). Провести огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу не було можливим через відсутність у екіпажу патрульної поліції такого засобу, тому йому запропоновано пройти медичний огляд у встановленому порядку у медичному закладі, від чого ОСОБА_1 у присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовився. У зв'язку з чим відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 25.09.2018 серії БД № 149851 (за ч. 1 ст. 130 КУпАП. ) Також цього ж дня у службовому приміщенні за адресою: м. Чернігів, проспект Перемоги, 74 , у присутності начальника ТЦ ГУНП області Батвинка А.В. та начальника відділу ювенальної превенції УПД ГУНП області Панкратової О.В. повторно запропоновано ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан сп'яніння від чого останній відмовився.

Вказані обставини свідчать про порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, у зв'язку з чим відповідач дійшов висновку службове розслідування завершити та за порушення вимог статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІУ, поширеного на поліцейських Законом України № 901-VIII, статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», невиконання ПДР України, статті 16 Закону України «Про дорожній рух», а також вимог «Правил етичної поведінки поліцейських», затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року № 1179, лейтенанта поліції ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с. 60).

26.09.2018 ГУНП в Чернігівській області видано наказ № 1854 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким за грубе порушення службової дисципліни, вимог статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІУ, поширеного на поліцейських Законом України № 901-VIII, статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», невиконання ПДР України, статті 16 Закону України «Про дорожній рух», а також вимог «Правил етичної поведінки поліцейських», затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року № 1179, в частині керування 25.09.2018 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння та відмови від проходження медичного огляду (освідування), що є порушенням вимог наказів та доручень керівництва Національної поліції України та ГУНП в Чернігівській області, та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 179 КУпАП, старшого інспектора з ювенальної превенції Сосницького ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції (а.с. 72).

Позивач у свою чергу заперечував факт перебування 25.09.2018 у стані алкогольного сп'яніння, та відмову у проходженні медичного огляду.

19.10.2018 ГУНП в Чернігівській області в порядку виконання дисциплінарного стягнення видано наказ № 280 о/с «По особовому складу», яким лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0096767) старшого інспектора ювенальної превенції сектору превенції Сосницького відділення поліції Менського відділу поліції ГУНП, звільнено 19.10.2018 зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Підставою для видачі вказаного наказу слугував наказ ГУНП в Чернігівській області від 26.09.2018 № 1854 та висновок службового розслідування від 26.09.2018( а.с. 18).

05.11.2018 ГУНП в Чернігівській області видано наказ № 309 о/с «По особовому складу», яким у часткову зміну наказу ГУНП від 19.10.2018 № 280 о/с зазначено, що лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0096767) старшого інспектора з ювенальної превенції сектору превенції Сосницького відділення поліції Менського відділу ГУНП вважати звільненим 02.11.2018.

Вважаючи, що накази ГУНП в Чернігівській області від 26.09.2018 № 1854 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», від 19.10.2018 № 280 о/с «По особовому складу» та від 05.11.2018 № 309 о/с «По особовому складу» в частині, що стосується позивача, є протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VІІІ передбачено основні обов'язки поліцейського, зокрема, поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

За правилами встановленими статтею 19 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону у разі вчинення протиправних діянь. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

На момент видання оскаржуваних наказів Закон України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» не набрав чинності, тому для спірних правовідносин має застосовуватись Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІV (далі-Статут).

Відповідно до положень статей 1 та 2 Статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком в силу приписів статті 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

З наведених норм чинного законодавства України вбачається, що притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності може мати місце лише у випадку невиконання чи не належного виконання ним службової дисципліни, яке в свою чергу полягає у недотриманні Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника поліції.

Відповідно до статті 7 Статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Відповідно до положень статті 12 Статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень, зокрема, як звільнення з посади, звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 14 Статуту передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. У разів чинення незначного порушення службової дисципліни начальник може обмежитись усним попередженням особи рядового або начальницького складу щодо необхідності суворого додержання службової дисципліни. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Порядок проведення службових розслідувань регулюється Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, затвердженою наказом МВС України від 12.03.2013 № 230.

Згідно з п.2.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230, підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб рядового та начальницького складу чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового та начальницького складу і можуть викликати суспільний резонанс.

Якщо вину особи повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Разом з тим, доводи відповідача, що позивачем порушена службова дисципліна, а саме в частині перебування позивача 25.09.2018 за кермом автомобіля Opel Kadett, державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння та відмова у проходженні медичного огляду суд до уваги не приймає, з огляду на таке.

Позивач у судовому засіданні пояснив, що 25.09.2018 приблизно о 13 год. 50 хв. дійсно рухався за кермом автомобіля Opel Kadett, державний номер НОМЕР_1, в м. Чернігові по вул. Івана Мазепи з автозаправної станції до станції технічного обслуговування автомобілів, де мав намір здати автомобіль на ремонт перед від'їздом у відрядження для участі в операції об'єднаних сил на території Донецької та Луганської областей. Після того, як повернув з вул. Івана Мазепи до станції технічного обслуговування автомобілів його на патрульному автомобілі зупинив наряд патрульної поліції для огляду на стан сп'яніння. Однак провести такий огляд на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» не було можливим через відсутність у екіпажу патрульної поліції вказаного засобу. За таких обставин ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння в медичному закладі, на що він погодився і після чого разом із трьома співробітниками патрульної поліції поїхав до Чернігівського обласного наркологічного диспансеру. Проте до медичного закладу позивача не доставлено по невідомим причинам. В подальшому відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення від 25.09.2018 серії БД № 149851 за частиною першою статті 130 КУпАП. Вказані обставини також підтверджуються письмовими поясненнями позивача, наданими в ході проведення службового розслідування.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 пояснили, що 25.09.2018 водій автомобіля Opel Kadett, державний номер НОМЕР_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння, оскільки від нього було чути різкий запах алкоголю з порожнини роту. Провести огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, не було можливим через відсутність у екіпажу патрульної поліції такого засобу, тому позивачу запропоновано пройти медичний огляд в закладі охорони здоров'я. На що позивач погодився та разом з поліцейськими патрульної поліції на їх автомобілі поїхав до медичного закладу, проте по дорозі відмовився. За таких обставин, у присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення від 25.09.2018 серії БД № 149851 за частиною першою статті 130 КУпАП.

Стосовно вище вказаних обставин суд вважає за необхідне зазначити таке.

Частиною першою статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оформлення результатів такого огляду врегульовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 р. № 1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за № 1413/27858 (надалі - Інструкція № 1452/735).

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

У пункті 6 розділу І Інструкції № 1452/735 зазначено, що огляд на стан сп'яніння проводиться :

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до пункту 10 розділу II Інструкції № 1452/735 результати огляду на стан сп'яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі - акт огляду).

Як зазначено у пунктах 3,15,16 розділу III Інструкції № 1452/735, огляд у закладах охорони здоров'я щодо виявлення стану сп'яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько- акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

За результатами огляду на стан сп'яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп'яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.

Таким чином, спеціально передбаченими чинним законодавством України документами, якими має підтверджуватися наявність у водія стану алкогольного сп'яніння, є акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2 до Інструкції № 1452/735) та акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 3 до Інструкції № 1452/735) із висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 4 до Інструкції № 1452/735).

Однак жодні з перелічених вище документів, якими законодавством має підтверджуватися наявність у позивача стан алкогольного сп'яніння, відсутні, а в силу статті 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, тому суд вважає, що відповідачем не доведено ці обставини.

Посилання у спірному наказі на те, що позивач відмовився від проходження медичного огляду, суд вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

За змістом частини першої статті 130 КУпАП адміністративним правопорушенням вважається зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

25.09.2018 співробітниками патрульної поліції складено відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 149851, у якому зазначено, що 25.09.2018 о 13 год. 51 хв. в м. Чернігів по вул. Івана Мазепи, 65 А, водій ОСОБА_1 керував автомобілем OPEL KADETT д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння і від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку на приладі «Драгер» та у лікарні відмовився в присутності двох свідків.

Цей протокол направлено для розгляду до Новозаводського районного суду м. Чернігова.

26.11.2018 постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова у справі № 751/6686/18 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП закрито на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з частиною шостою статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, факт відмови позивача від проходження медичного огляду (освідування) спростовується постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.11.2018 у справі № 751/6686/18, яка в силу приписів частини шостої статті 78 КАС України, є обов'язковою для адміністративного суду у даній справі.

Відповідно до частини першої статті 73 та статті 75 КАС України належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета джоказування. Достовірними є докази, неа підставі яких модна встановити дійсні обставини справи.

В судовому засіданні судом оглянуто відеозапис з нагрудних камер поліції ГУНП в Чернігівській області, з якого видно процес розмови поліцейських з позивачем 25.09.2018, однак зі слів останніх неможливо розібрати, що позивач відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння, тому відповідно до наведених норм КАС України ці обставини суд не вважає належними та достовірним доказами.

Свідки, у присутності яких був складених протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 149851відносно позивача, на виклик суду, в судове засідання не з'явились.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вина позивача у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, є недоведеною.

Також, в оскаржуваному наказі вказано про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого статею 179 КУпАП, що теж не відповідає дійсності та фактичним обставинам справи.

Положення статті 179 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на виробництві (на робочих місцях, у приміщеннях і на території підприємств, установ, організацій) або перебування на роботі в нетверезому стані. Участь майстрів, начальників дільниць, змін, цехів та інших керівників у розпиванні з підлеглими їм працівниками пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на виробництві або невжиття ними заходів до відсторонення від роботи осіб, які перебувають у нетверезому стані, або приховування ними випадків розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв чи появи на роботі в нетверезому стані підлеглих їм працівників.

Відповідач як на підтвердження факту перебування позивача у стані алкогольного сп'яніння у приміщенні ГУНП в Чернігівській області посилається на акт від 25.09.2018, складений у присутності у присутності начальника ТЦ ГУНП області Батвинка А.В. та начальника відділу ювенальної превенції УПД ГУНП області Панкратової О.В. ( а.с. 56), однак висновок службового розслідування від 26.09.2018 не містить посилання на вказаний документ, а відповідно до частини другої статті 77 КАС України відповідач не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, відтак, судом до уваги не приймається.

Відповідно, вина позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 179 КУпАП, відповідачем належними доказами не доведена.

Отже, факт вчинення позивачем 25.09.2018 дій, які підпадають під визначення порушення службової дисципліни, та свідчать про недотримання законодавства, порушення норм професійної та службової етики, відповідачем належними доказами не підтверджено.

Пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Так, обраний вид дисциплінарного стягнення є найсуворішим і обов'язком, у цьому випадку, ГУНП в Чернігівській області необхідно було довести наявність вини позивача у порушенні службової дисципліни.

Водночас в ході судового засідання факт перебування позивача за кермом автомобіля Opel Kadett, державний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, відмови від проходження медичного огляду та знаходження позивача у приміщення ГУН в Чернігівській області в стані сп'яніння не підтвердився.

Таким чином суд вважає, що дисциплінарне покарання особи, вина якої не доведена належними та допустимими доказами не може вважатись результатом ефективного розслідування.

В розумінні Європейського суду з прав людини, викладеного у рішенні Суду від 06.12.1988 у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії», принцип презумпції невинуватості полягає в тому, що тягар доведення вини обвинуваченого покладається виключно на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. При цьому, принцип презумпції невинуватості є обов'язковим не лише для органів досудового розслідування чи судів, а й для будь-яких інших суб'єктів владних повноважень. Поширюється він не лише на прийняття такими суб'єктами певних рішень, а й на публічні висловлювання певних посадових осіб. Зокрема, в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», де заявник скаржився на порушення презумпції невинуватості міністром внутрішніх справ, який зробив публічну заяву з твердженням про винуватість заявника. У даному рішенні, Суд вказує на те, що заява про винуватість, з однієї сторони, спонукала громадськість повірити в неї, а з іншої випереджало оцінку фактів справи компетентними суддями. Отже, порушення статті 6 пункту 2 мало місце. Таким чином, сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою. Він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави, відтак жодна посадова особа не може навіть називати людину винуватою, підміняючи таким чином «доведення вини відповідно до закону», та перебираючи на себе функцію суду.

Викладене свідчить про відсутність підстав для застосування до позивача пункту частини першої статті 77 Закону №580-VIII, оскільки дисциплінарне стягнення було застосовано за відсутності належних та достовірних доказів, тобто передчасно, тому суд дійшов висновку визнати протиправним та скасувати не лише наказ про накладення такого стягнення, а і наказ про звільнення позивача зі служби в поліції та наказ від 05.11.2018 № 309 о/с «По особовому складу» в частині зазначення, що лейтенанта поліції ОСОБА_1 старшого інспектора з ювенальної превенції сектору превенції Сосницького відділення поліції Менського відділу ГУНП, вважати звільненим 02.11.2018, як похідної вимоги, від попередніх вимог, які судом задоволені.

Питання, пов'язані із прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням із неї (її припиненням), урегульовані спеціальним законодавством, зокрема, Законом № 580-VIII, який є спеціальним законом у питанні проходження позивачем публічної служби. Тому, за загальним правилом, під час вирішення справ цієї категорії пріоритетними є норми спеціальних законів. Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин, або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 17.02.2015 у справі № 21-8а15.

Оскільки нормами Закону № 580-VIII не врегульовані питання процедури поновлення на посаді поліцейських, звільнення яких визнано судом незаконним, суд згідно з положеннями статті 7 КАС України вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин положення КЗпП України.

Так, відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений, з 03.11.2018.

Разом з тим, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу (ч.2 ст.235 КЗпП України).

Згідно з приписами статті 371 КАС України, негайно виконуються постанови суду, зокрема, про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі Порядок № 100), у разі визнання середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (п.8 Порядку № 100).

Разом з тим, пунктом 6 Розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799 (далі - Порядок № 260), поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв'язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

При виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата (пункт 9 Розділу І Порядку №260).

Згідно з довідкою ГУНП в Чернігівській області від 18.12.2018 № 1634/124/21/01-2018, що середньомісячний розмір грошового забезпечення (заробітна плата) ОСОБА_1 на день звільнення становить 8229,98 грн., а середньоденний розмір грошового забезпечення (заробітна плата) 269,84 грн.

Вимушений прогул позивача з 03.11.2018 по день постановлення судового рішення 16.01.2019 становить 74 календарних днів, а відтак, сума середнього заробітку, належна до виплати ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу становить 19968,16 грн.

Відповідно до пункту 3 Порядку №100, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Згідно з пунктом 171.1 статті 171 Податкового кодексу України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку. Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України).

Оскільки справляння і сплата податку з доходів громадян є відповідно обов'язком роботодавця, а не працівника, то сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу 19968,16 грн., визначена без утримання такого податку та інших обов'язкових платежів, які повинен утримати та сплатити за працівника роботодавець.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю.

Підстави для застосування вимог ст.139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 26.09.2018 № 1854 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині звільнення старшого інспектора з ювенальної превенції Сосницького ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції за грубе порушення службової дисципліни.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 19.10.2018 № 280 о/с «По особовому складу» в частині звільнення лейтенанта поліції ОСОБА_1 старшого інспектора з ювенальної превенції сектору превенції Сосницького відділення поліції Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області зі служби в поліції за п. 6 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 05.11.2018 № 309 о/с «По особовому складу» в частині зазначення, що лейтенанта поліції ОСОБА_1 старшого інспектора з ювенальної превенції сектору превенції Сосницького відділення поліції Менського відділу ГУНП, вважати звільненим 02.11.2018.

Поновити ОСОБА_1 з 03.11.2018 на службі в поліції на посаді старшого інспектора з ювенальної превенції сектору превенції Сосницького відділення поліції Менського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу за період з 03.11.2018 по 16.01.2019 середнє грошове забезпечення в розмірі 19968,16 грн.

В частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді старшого інспектора з ювенальної превенції сектору превенції Сосницького відділення поліції Менського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області та в частині стягнення середнього грошового забезпечення за один місяць в розмірі 8229,98 грн. допустити негайне виконання рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду в строки, визначені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Сторони можуть одержати копію рішення суду в повному обсязі 22 січня 2019 року після 16:00 год.

Позивач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2).

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області (проспект Перемоги, 74, м. Чернігів, 14000, ).

Суддя І.І. Соломко