Справа № 824/550/16-а
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 січня 2019 року

Київ

справа №824/550/16-а

адміністративне провадження №К/9901/41758/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги ОСОБА_2

на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2016 року (головуючий суддя - Спіжавка Г.Г.)

та на ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2016 року (колегія суддів: головуючий суддя - Боровицький О.А., судді - Матохнюк Д.Б., Сапальова Т.В.)

у справі №824/550/16-а

за позовом ОСОБА_2

до Сокирянської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області (Новодністровське відділення)

про визнання недійсним податкового повідомлення - рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року позивач звернувся в Чернівецький окружний адміністративний суд з позовом до Сокирянської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області (Новодністровське відділення) (далі - ДПІ), в якому просив визнати недійсним податкове повідомлення - рішення Сокирянської ОДПІ ГУ ДФС №855-21 від 30.06.2016.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що належний йому на праві приватної власності автомобіль не є об'єктом оподаткування транспортним податком в 2016 році.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2016 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій зазначили, що належний позивачу на праві приватної власності автомобіль є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році.

Не погоджуючись з зазначеними рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та направити справу на новий судовий розгляд. В обґрунтування вимог касаційної скарги зазначає, що належний йому на праві приватної власності автомобіль не є об'єктом оподаткування транспортним податком в 2016 році.

Відзиву на касаційну скаргу від відповідача не надійшло, що не перешкоджає розгляду справи.

20 березня 2018 року касаційну скаргу передано до Верховного Суду в порядку передбаченому Розділом VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017).

Пунктом 4 частини першої Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року) передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, позивач є власником транспортного засобу марки BMW, модель X6, 2013 року випуску, з об'ємом двигуна 2 993 куб. см.

30 червня 2016 року відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення №855-24, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі у сумі 25 000 грн. (а.с. 12).

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Податковим кодексом України в редакції, що були чинними на момент їх виникнення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Так, Законом України №71-VІІІ від 28.12.2014 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», що набрав чинності 01.01.2015, статтю 267 ПК України викладено у новій редакції та запроваджено транспортний податок.

24.12.2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», що набрав чинності 01.01.2016 року (далі - Закон №909-VIII), яким внесено зміни у Податковий кодекс України щодо об'єкту оподаткування транспортним податком.

Підпунктом 267.3.1 пункту 267.3 ст. 267 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 ст. 267 ПК України (в редакції Закону України від 24.12.2015 №909) об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Зі змісту пп. 267.2.1 ч. 267.2 ст. 267 ПК України та Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66 вбачається, що повноваження та обов'язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку.

Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відтак, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи листа Міністерства економічного розвитку та торгівлі України, автомобіль марки BMW, модель X6, з об'ємом двигуна 3 000 куб см., зі строком експлуатації до 3-х років, є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що згідно наданої Мінекономрозвитку інформації належний позивачу на праві приватної власності автомобіль є об'єктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб у 2016 році, колегія суддів суду касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Розглянувши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та здійснивши системний аналіз долучених до справи доказів, проаналізувавши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції, а тому касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 343, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2016 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. А. Гончарова

Судді І. Я. Олендер

Р. Ф. Ханова