Справа № 520/11174/18
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

23.01.2019 р. справа №520/11174/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сліденка А.В.,

за участі:

секретаря - Стрєлка О.В.,

представників позивача - Дейнеки Н.О., Пономарьова С.М.,

представника відповідача - не прибув,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом

Приватного акціонерного товариства "Харківський плитковий завод"
до Державної служби геології та надр України
про1) визнання бездіяльності протиправною, 2) зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач, ПрАТ «Харківський плитковий завод», у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про 1) визнання протиправною бездіяльності Державної служби геології та надр України щодо не прийняття рішення у формі наказу за наслідками розгляду заяви ПАТ "Харківський плитковий завод" з доданими документами на отримання Спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону з метою геологічного вивчення, в тому числі дослідно-промислової розробки корисних копалин Яблунівської ділянки вогнетривких глин строком на 5 років від 26.10.2017 р. №2736; 2) зобов'язання Державної служби геології та надр України в силу принципу "мовчазної згоди", встановленої частиною 6 статті 41 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", видати наказ про надання ПрАТ "Харківський плитковий завод" Спеціального дозволу на користування надрами Яблунівської ділянки вогнетривких глин з метою геологічного вивчення, в тому числі дослідно-промислової розробки корисних копалин строком на 5 років з дня реєстрації спеціального дозволу; 3) зобов'язання Державної служби геології та надр України в силу принципу "мовчазної згоди", встановленої частиною 6 статті 41 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", видати ПрАТ "Харківський плитковий завод" Спеціальний дозвіл на користування надрами Яблунівської ділянки вогнетривких глин з метою геологічного вивчення, в тому числі дослідно-промислової розробки корисних копалин строком на 5 років з дня реєстрації спеціального дозволу.

Підставами позову є доводи про те, Державною службою геології та надр України допущена умисна тяганина у вирішенні питання з приводу видачі Спеціального дозволу. Оскільки рішення про відмову у видачі Спеціального дозволу не прийнято, то позивач стверджував, що за правилом «мовчазної згоди» набув право на одержання Спеціального дозволу за нормами законодавства, чинного на момент подання заяви, а владний суб'єкт зобов'язаний прийняти розпорядчі документи про видачу Спеціального дозволу.

Відповідач, Державна служба геології та надр України (далі за текстом - Служба), з поданим позовом не погодився.

Підставами заперечень проти позову є доводи про те, що Комісією з питань надрокористування не прийнято позитивного висновку з приводу видачі ПрАТ спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки вогнетривких глин Яблунівської ділянки у Донецькій області. Окрім того, відповідач наголошував, що станом на момент вирішення даного питання чинне законодавство вже не передбачало можливості видачі Спеціального дозволу без проведення аукціону.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, повно виконавши процесуальний обов'язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом установлено, що заявою від 26.10.2017 р. позивач, ПрАТ, звернувся до відповідача, Служби, з питання отримання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки, вогнетривких глин Яблунівської ділянки у Донецькій області.

Владний суб'єкт не виявив недоліків в оформленні поданих документів і розпочав процедуру видачі Спеціального дозволу, у ході якої 14.12.2017 р. було одержано погодження від Мінприроди України, 28.02.2018 р. одержано погодження від Донецької обласної державної адміністрації, 05.06.2018 р. здійснено публікацію оголошення у друкованому засобі масової інформації.

У ході цієї процедури 31.07.2018 р. відбулось засідання Комісії з питань надрокористування при Державній службі геології та надр України, де було прийнято оформлене протоколом №8/2018 рішення про відсутність позитивного результату розгляду заяви ПрАТ від 26.10.2017 р.

У зв'язку з цим, листом №9 (№15427/03/12-18 від 08.08.2018 р.) відповідач, Державна служба геології та надр України, повернув матеріали заяви Приватного акціонерного товариства "Харківський плитковий завод" від 26.10.2017 року з питання отримання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки вогнетривких глин Яблунівської ділянки у Донецькій області.

Перевіряючи відповідність закону, вчинених у спірних правовідносинах владним суб'єктом діянь та рішень управлінського характеру, суд зазначає, що правовідносини з приводу видачі спеціального дозволу на користування надрами унормовані приписами Кодексу України про надра, Закону України «Про дозвільну систему», Закону України «Про адміністративні послуги» та деталізовані приписами Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами (затверджений постановою КМУ №615 від 30.05.2011р.; далі за текстом - Порядок №615).

На момент початку процедури видачі Спеціального дозволу (26.10.2017 р.) п. 8 Порядку №615 була передбачена можливість видачі цього дозволу без проведення аукціону.

Так, згідно з п.п. 18 п. 8 Порядку №615 без проведення аукціону дозвіл надавався для геологічного вивчення, в тому числі дослідно-промислової розробки родовищ корисних копалин загальнодержавного значення, визначених у підрозділах "Сировина вогнетривка", "Сировина скляна та фарфоро-фаянсова", "Сировина цементна" розділу "Неметалічні" Переліку корисних копалин загальнодержавного значення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 р. №827 (ЗП України, 1995 р., №2, ст. 42; Офіційний вісник України, 2012 р., №1, ст.25), якщо заявник є власником цілісного майнового комплексу, на якому здійснюється виробництво кінцевої (готової) продукції, придатної для використання за призначенням кінцевим споживачем без додаткової промислової обробки (переробки).

Дана норма була одночасно і внесена, і виключена постановою КМУ від 21.06.2017 р. №518 (яка в частині виключення згаданої норми набрала чинності 19.07.2018 р.)

У силу п. 18 Порядку №615 розгляд питання по суті заяви ПрАТ від 26.10.2017 р. міг бути розпочатий з 05.07.2018 р.

Проте, засідання Державної служби геології та надр України в особі Комісії з питань надрокористування (котра діяла у спірних правовідносинах від імені Служби за процедурою п. 25 Порядку №615) було призначено лише на 31.07.2018 р.

Доказів дотримання при організації владної управлінської функції вимог ст.8 Конституції України (в частині забезпечення правила юридичної визначеності як невід'ємної складової принципу верховенства права) та ч. 2 ст. 2 КАС України відповідач до суду не подав.

Між тим, суд відзначає, що час, котрий припадає на період між подією одержання останнього погодження (28.02.2018 р.) та подією оприлюднення оголошення (05.06.2018 р.), є достатньо тривалим для висновку про невідповідність дій владного суб'єкта критерію добросовісності, сумлінності, виваженості, розумності.

Вирішуючи спір, суд відмічає, що за загальним правилом помилка владного суб'єкта в реалізації управлінської функції або порушення закону (як умисне, так і неумисне) об'єктивно не здатні спричинити виникнення у учасника суспільних правовідносин жодних прав (за виключенням стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди).

Разом із тим, вказане правило не може бути віднесене до абсолютно незмінних.

Допущення владним суб'єктом зловмисної та невиправданої тяганини в реалізації управлінської функції при часовій довготривалості процедури розгляду ініційованого зацікавленою особою питання прямо не виключає можливості остаточного прийняття рішення за приписами того законодавства, котре діяло на момент початку процедури.

Існування саме цих обставин у спірних правовідносинах владним суб'єктом не спростовано.

Відповідно до п. 19 Порядку №615 підставами для прийняття рішення про відмову в наданні дозволу є: подання заявником документів не в повному обсязі; виявлення у поданих документах недостовірних даних; невідповідність документів, поданих заявником, вимогам пункту 8 цього Порядку; наявність інформації від правоохоронних органів та суб'єктів фінансового моніторингу, що заявник здійснює фінансування тероризму в Україні; відмова органів, зазначених в абзацах другому - четвертому пункту 9 цього Порядку, у погодженні надання надр у користування; невиконання програми робіт на ділянках надр, на користування якими заявнику вже надано дозвіл, виявлення порушень правил користування надрами на таких ділянках, що зафіксовано в актах перевірок, приписах або розпорядженнях відповідних органів у сфері надрокористування до моменту їх усунення, крім випадків визнання таких приписів або розпоряджень недійсними або дію яких зупинено згідно з рішенням суду.

Приєднаним до справи документами підтверджено, що на момент початку процедури видачі Спеціального дозволу, а також на момент одержання Службою усіх погоджень (28.02.2018 р.) матеріали звернення ПрАТ не суперечили п.8 Порядку №615.

З огляду на викладене, рішення Державної служби геології та надр України в особі Комісії з питань надрокористування у формі протоколу №8/2018 від 31.07.2018 р. підлягає скасуванню в частині результатів розв'язання питання за заявою Приватного акціонерного товариства "Харківський плитковий завод" від 26.10.2017 року з питання отримання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки вогнетривких глин Яблунівської ділянки у Донецькій області.

Як похідні від цього, підлягають визнанню протиправними дії Служби з приводу повернення листом №9 (№15427/03/12-18 від 08.08.2018 р.) матеріалів заяви Приватного акціонерного товариства "Харківський плитковий завод" від 26.10.2017 року з питання отримання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки вогнетривких глин Яблунівської ділянки у Донецькій області, а Службу слід обтяжити обов'язком вирішити по суті згадану заяву ПрАТ.

Відносно доводів позивача про правило «мовчазної згоди», суд зазначає, що за визначенням ч. 1 ст. 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов'язаний видати суб'єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб'єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Частиною 17 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» визначено, що документ дозвільного характеру відображається у виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підлягає обов'язковому оприлюдненню на порталі електронних сервісів у порядку, визначеному Міністерством юстиції України в Порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Таким чином, законодавець прямо передбачив, що дозвільним документом є або окремий письмовий розпорядчий документ владного суб'єкта, або запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі за текстом - Єдиний реєстр).

Під принципом мовчазної згоди відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» слід розуміти - принцип, згідно з яким суб'єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру, за умови якщо суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою подано в установленому порядку заяву та документи в повному обсязі, але у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано або не направлено.

Отже, для застосування принципу мовчазної згоди необхідна одночасна наявність у сукупності таких кваліфікуючих ознак як: 1) подання заявником в установленому порядку повного обсягу документів, 2) одержання дозвільним матеріалів звернення зацікавленої особи, 3) сплив строку на прийняття рішення про видачу дозвільного документів (про відмову у видачі дозвільного документа); 4) неприйняття дозвільним органом по суті звернення зацікавленої особи.

Відповідно до абз. 1 та абз. 3 ч. 1 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» порядок проведення дозвільної (погоджувальної) процедури, переоформлення та анулювання документів дозвільного характеру центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами встановлюється Кабінетом Міністрів України за поданням відповідного дозвільного органу, погодженим з уповноваженим органом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (абз. 1 ч. 1 ст. 4-1); порядок видачі документів дозвільного характеру, внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань записів про переоформлення, анулювання документів дозвільного характеру визначається Кабінетом Міністрів України (абз. 3 ч. 1 ст. 4-1).

Строк видачі документів дозвільного характеру визначений абз. 4 ч. 1 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» і становить десять робочих днів, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 5 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» передбачено, що підставами для відмови у видачі документа дозвільного характеру є: подання суб'єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання документа дозвільного характеру, згідно із встановленим вичерпним переліком; виявлення в документах, поданих суб'єктом господарювання, недостовірних відомостей; негативний висновок за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, необхідних для видачі документа дозвільного характеру.

За правилом ч. 6 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» у разі якщо у встановлений законом строк суб'єкту господарювання не видано документ дозвільного характеру або не прийнято рішення про відмову у його видачі, через десять робочих днів з дня закінчення встановленого строку для видачі або відмови у видачі документа дозвільного характеру суб'єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності. Відмітка в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про дату прийняття заяви є підтвердженням подання заяви та документів державному адміністратору або дозвільному органу.

На виконання вимог ст. 9 КАС України з метою з'ясування об'єктивної істини по справі суд витребував у владного суб'єкта, Служби, правове та документальне обґрунтування зносин між працівниками Служби та Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З наданих документів вбачається, що такі зносини відсутні, як на момент настання події початку процедури видачі Спеціального дозволу, так і на момент настання події неправомірного повернення матеріалів звернення ПрАТ.

Окрім того, суд бере до уваги, що приписами Порядку №165 запроваджена процедура видачі документу дозвільного характеру, котра за змістом, формою, структурою та строками вчинення дій, умовами переходу до наступного етапу значно відрізняється від процедури за Законом України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

З огляду на викладене, суд не знаходить підстав для визнання обґрунтованим доводу позивача про застосування у спірних правовідносин правила «мовчазної згоди».

При цьому, суд звертає увагу ПрАТ, що сама сутність правила «мовчазної згоди» не передбачає вчинення владним суб'єктом жодних дій з прийняття письмових документів розпорядчого характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-78, 90, 211 КАС України, суд зазначає, що владний суб'єкт не дотримався вимог ч.2 ст.19 Конституції України при розгляді ініційованого зацікавленою особою питання, а відтак, заява особи має бути розв'язана повторно як неправильно вирішена вперше.

При розв'язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21.01.1999р. у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22.02.2007р. у справі «Красуля проти Росії», від 05.05.2011р. у справі «Ільяді проти Росії», від 28.10.2010р. у справі «Трофимчук проти України», від 09.12.1994р. у справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01.07.2003р. у справі «Суомінен проти Фінляндії», від 07.06.2008р. у справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії»), згідно з якими право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Разом із тим, суд бере до уваги, що за змістом перелічених рішень вимога п.1 ст.6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов'язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

У ході розгляду справи суд надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати оформлене протоколом №8/2018 від 31.07.2018р. рішення Державної служби геології та надр України в особі Комісії з питань надрокористування в частині вирішення питання за заявою Приватного акціонерного товариства "Харківський плитковий завод" від 26.10.2017 року з питання отримання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки вогнетривких глин Яблунівської ділянки у Донецькій області.

Визнати протиправними дії Державної служби геології та надр України з приводу повернення листом №9 (№15427/03/12-18 від 08.08.2018р.) матеріалів заяви Приватного акціонерного товариства "Харківський плитковий завод" від 26.10.2017 року з питання отримання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки вогнетривких глин Яблунівської ділянки у Донецькій області.

Зобов"язати Державну служби геології та надр України вирішити по суті заяву Приватного акціонерного товариства "Харківський плитковий завод" від 26.10.2017 року з питання отримання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки вогнетривких глин Яблунівської ділянки у Донецькій області.

У решті вимог позов - залишити без задоволення.

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Роз'яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Рішення виготовлено у повному обсязі у порядку ч.3 ст.243 КАС України 24 січня 2019 року.

Суддя Сліденко А.В.