Справа № 820/6242/15
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 січня 2019 року

Київ

справа №820/6242/15

провадження №К/9901/19815/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т. Г.,

розглянув у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції справу

за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці, Міністерства юстиції України, третя особа: Управління Державної казначейської служби України в Харківській області про визнання незаконним та скасування наказів, поновлення на посаді, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на постанову Харківського окружного адміністративного суду, прийняту 21 грудня 2015 року, у складі головуючого судді Панченка О.В., суддів: Бадюкова Ю.В., Тітова О.М., та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду, постановлену 2 лютого 2016 року, у складі колегії суддів: головуючого судді - Бондара В.О., суддів: Калитки О.М., Кононенко З.О.,

І. Суть спору:

1. У червні 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач-1), Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці (відповідач-2), Міністерства внутрішніх справ України (відповідач-3), третя особа - Управління Державної казначейської служби України в Харківській області, у якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив:

1.1. визнати незаконним та скасувати Наказ МВС України від 18 травня 2015 року № 888 о/с «По особовому складу» в частині звільнення з органів внутрішніх cправ у запас Збройних сил України (із постановленням на військовий облік) полковника міліції ОСОБА_1 (С-434317), заступника начальника Управління начальника міліції громадської безпеки У правління МВС України на Південній залізниці;

1.2. визнати незаконним та скасувати Наказ № 98 о/с від 02 червня 2015 року Управління МВС України на Південній залізниці «По особовому складу», відповідно до якого згідно з частиною третьою статті 1, п. 8 частини першої статті 3 Закону України «Про очищення влади» та відповідно до п. 62 «А» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів ОВС, в частині звільнення полковника міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх cправ;

1.3. поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Управління начальника міліції громадської безпеки Управління МВС України на Південній залізниці з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу;

1.4. стягнути з МВС України та Управління МВС України на Південній залізниці 10000 гривень моральної шкоди;

1.5. видалити дані щодо ОСОБА_1 із Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано Закон України «Про очищення влади», Міністерства юстиції України.

2. Позов обґрунтовано тим, що спірні накази є цілком незаконними та не відповідають Конституції та чинному законодавству України, ні по суті ні по змісту. Відповідно і свої звільнення останній вважає незаконним з огляду на те, що зазначені в наказах підстави звільнення не відповідають дійсним обставинам справи, є протизаконними.

3. Відповідачі позов не визнали. Заперечуючи проти позовних вимог зазначили, що накази: Міністерства внутрішніх справ України від 18 травня 2015 року № 888 о/с «По особовому складу», в частині звільнення з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із постановлянням на військовий облік) полковника міліції ОСОБА_1. (С-434317), заступника начальника Управління - начальника міліції громадської безпеки Управління МВС України на Південній залізниці; № 98 о/с від 02 червня 2015 року Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці «По особовому складу» видані на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

4. ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України. З 01 липня 1988 року до жовтня 1989 року працював у Великописаревському РВВС УВС Сумської області, з жовтня 1989 року по грудень 1996 року обіймав різні посади у територіальних органах УВС Харківської області та УМВС України в Харківській області, з грудня 1996 року по квітень 1998 року різні посади в ДПА в Богодухівському районі Харківської області, з квітня 1998 року по травень 1999 року у Богодухівській МДПІ податкової міліції у Харківській області, з травня 1999 року по вересень 2005 року у Богодухівському РВ ГУ МВС України в Харківській області, з жовтня 2005 року до 02 червня 2015 року (до звільнення) працював в управлінні МВС України на Південній залізниці, остання посада на момент звільнення заступник начальника управління МВС України на Південній залізниці начальник міліції громадської безпеки.

5. За час перебування на службі в ОВС отримав звання полковника міліції. Загальний стаж в правоохоронних органах 29 років 01 місяць 27 днів.

6. Наказом МВС України від 18 травня 2015 року № 888 о/с «По особовому складу» згідно з частиною третьою статті 1, п. 8 частини першої статті 3 ЗУ «Про очищення влади» та відповідно до п. 62 «А» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ позивача звільнено з органів внутрішніх cправ у запас Збройних сил України (із постановленням на військовий облік) (С-434317).

7. На виконання вказаного вище наказу Управлінням МВС України на Південній залізниці видано Наказ № 98 о/с від 02 червня 2015 року «По особовому складу», відповідно до якого згідно з частиною третьою статті 1, п. 8 частини першої статті 3 Закону України «Про очищення влади» та відповідно до п. 62 «А» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів ОВС, позивача звільнено з органів внутрішніх cправ у запас Збройних сил України (із постановленням на військовий облік).

8. При цьому, у період часу з 07 травня 2015 року по 02 червня 2015 року позивач знаходився на лікарняному, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачами. Зі спірними наказами позивач був ознайомлений 02 червня 2015 року після виходу на службу з лікарняного.

9. Уважаючи протиправним накази про його звільнення з посади, позивач звернувся до суду.

ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

10. Харківський окружний адміністративний суд постановою від 21 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 2 лютого 2016 року, задовольнив позовні вимоги частково.

10.1. Скасував наказ Міністерства внутрішніх справ України від 18 травня 2015 року № 888 о/с «По особовому складу», в частині звільнення з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із постановлянням на військовий облік) полковника міліції ОСОБА_1. (С-434317), заступника начальника Управління - начальника міліції громадської безпеки Управління МВС України на Південній залізниці.

10.2. Скасував наказ № 98 о/с від 02 червня 2015 року Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці «По особовому складу» відповідно до якого, згідно з частиною третьою статті 1, пунктом 8 частини першої статті 3 Закону України «Про очищення влади» та відповідно до пункту 62 «А» Положення про проходження служби рядовим на начальницьким складом органів внутрішніх справ, в частині звільнення полковника міліції ОСОБА_1. з органів внутрішніх справ.

10.3. Поновив ОСОБА_1. на посаді заступника начальника Управління - начальника міліції громадської безпеки Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південній залізниці з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу або на рівноцінній посаді в органах МВС України.

10.4. Постанова суду в частині поновлення на посаді ОСОБА_1. допущена до негайного виконання.

10.5. Зобов'язав Міністерство юстиції України внести зміни щодо ОСОБА_1. до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано Закон України «Про очищення влади», з урахуванням рішення суду у даній справі.

10.6. В іншій частині позовних вимог відмовив.

11. Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги в частині зобов'язання Міністерства юстиції України внести зміни щодо позивача до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано Закон України «Про очищення влади», з урахуванням рішення суду у даній справі, виходив з того, що, оскільки, судовим розглядом встановлено протиправність виданих МВС України та УМВС України на Південній залізниці наказів про звільнення позивача, то позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню шляхом зобов'язання Міністерство юстиції України внести зміни щодо ОСОБА_1. до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано Закон України «Про очищення влади», з урахуванням рішення суду у даній справі.

IV. Провадження в суді касаційної інстанції

12. Міністерство юстиції України подало касаційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права.

12.1 інші відповідачі рішення судів в касаційному порядку не оскаржили.

13. У касаційній скарзі Міністерство юстиції України зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій не вірно застосовано п.5 розділу 2 Положення про Єдиний державний реєстр осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», оскільки на переконання заявника касаційної скарги Міністерство юстиції України при отриманні рішення суду, згідно якого встановлено, що до особи не застосовуються заборони, визначені статтею 1 Закону України «Про очищення влади», вилучає з Реєстру відомості про особу. Натомість судом першої інстанції зобов'язано Міністерство юстиції України внести зміни щодо ОСОБА_1. до Реєстру. Проте на думку відповідача, вказане суперечить положенням, які регулюють порядок проведення очищення влади.

14. У касаційній скарзі відповідач просить рішення судів першої й апеляційної інстанцій скасувати в частині зобов'язання Міністерства юстиції України внести зміни щодо ОСОБА_1. до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади». Ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині.

15. Позивач відзив на касаційну скаргу не подав.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

16. За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

17. Відповідно до частин першої та другої статті 1 Закону України «Про очищення влади», очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

18. Очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_2, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

19. На виконання п. 10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування.

20. Як вбачається зі спірних наказів, в якості підстави для звільнення позивача з органів внутрішніх справ, вказано положення частини третьої статті 1 та п.8 частини першої статті 3 Закону України «Про очищення влади».

21. Відповідно вказаної норми, заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали посаду (посади) у період з 21 листопада 2013 року по 22 лютого 2014 року та не були звільнені в цей період з відповідної посади (посад) за власним бажанням працівника правоохоронного органу, який складав та/або своєю дією сприяв складенню рапортів, протоколів про адміністративне правопорушення, повідомлень про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, обвинувальних актів стосовно осіб, звільнених від кримінальної або адміністративної відповідальності відповідно до Закону України «Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань» від 29 січня 2014 року № 737-VII, Закону України «Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України» від 21 лютого 2014 року № 743-VII.

22. Стаття 5 Закону України «Про очищення влади» передбачає проведення перевірки наявності заборон за цим законом.

23. Звільнення проводиться за наслідками висновку такої перевірки (частина чотирнадцята статті 5 Закону України «Про очищення влади»).

24. Єдиним виключенням є п. 2 прикінцевих положень Закону України «Про очищення влади», яким встановлено, що впродовж десяти днів з дня набрання чинності цим Законом керівник органу (орган), до повноважень якого належить звільнення та/або ініціювання звільнення з посади осіб, до яких застосовується заборона, зазначена в частині третій статті 1 цього Закону, на основі критеріїв, визначених частиною першою статті 3 цього Закону.

25. Особи за зазначеними критеріями звільняються без проведення перевірки.

26. Відповідно до підпунктів 1 та 2 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 16 вересня 2014 року № 1682-VII «Про очищення влади» (далі - Закон № 1682-VII) встановлено, що впродовж десяти днів з дня набрання чинності цим Законом керівник органу (орган), до повноважень якого належить звільнення та/або ініціювання звільнення з посади осіб, до яких застосовується заборона, зазначена в частині третій статті 1 цього Закону, на основі критеріїв, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, на підставі відомостей, наявних в особових справах цих осіб: звільняє цих осіб з посад або надсилає керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення з посади таких осіб, відповідні документи для їх звільнення не пізніше ніж на 10 робочий день з дня отримання таких документів; інформує Міністерство юстиції України про їх звільнення з посад та надає відповідні відомості про застосування до таких осіб заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 цього Закону, для їх оприлюднення на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України та внесення до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону № 1682-VI, у порядку та строки, визначені цим Законом.

27. Таким чином, у разі застосування до особи заборони зазначеної в частині третій статті 1 Закону № 1682-VII, на основі критеріїв, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, така особа повинна була бути звільнена відповідно до підпункту 1 пункту 2 Перехідних та Прикінцевих положень Закону № 1682-VII протягом десяти днів з дня набрання чинності Законом. Тобто, вказані норми щодо строків та критеріїв звільнення, носять імперативний характер.

28. Разом з тим, судами встановлено, що до позивача була застосована так звана «автоматична люстрація», проте позивач не був звільнений в установлені законом строки, наказ про його звільнення був виданий тільки 18 травня 2015 року, тобто через 8 місяців після набрання чинності Законом, що суперечить приписам Закону № 1682-VII.

29. Відповідно до підп. 53-1 п. 4 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Уряду від 02 липня 2014 року № 228, Міністерство юстиції забезпечує відповідно до Закону України «Про очищення влади»: проведення перевірки, передбаченої зазначеним законом, формування та ведення Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону № 1682-VII, надання інформації із зазначеного реєстру та оприлюднення на власному веб-сайті відомостей з нього.

30. Згідно пункту 5 розділу 2 положення про Єдиний державний реєстр осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» затвердженого наказом Міністерства юстиції України 16 жовтня 2014 року № 1704/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 жовтня 2014 р. за № 1280/26057 передбачено вилучення з Реєстру відомостей про особу, щодо якої застосовано заборону, передбачену частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», є надходження до Держателя від органу, який проводив передбачену Законом України «Про очищення влади» перевірку, обґрунтованого рішення про скасування результатів перевірки, яке свідчить про відсутність підстав для застосування до особи, яка проходила перевірку, заборон, визначених статтею 1 Закону України «Про очищення влади», відповідне судове рішення, а також випадки, визначені законом.

31. Таким чином, колегія суддів вважає, що зобов'язання відповідача внести зміни щодо ОСОБА_1. до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано Закон України «Про очищення влади» не порушує прав Міністерства юстиції України та сприяє повному захисту прав позивача.

32. Згідно зі статтею 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

33. Частиною першою статті 341 вказаного Кодексу обумовлено, що Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

34. Приписами підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України обумовлено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

VI. Позиція Верховного Суду

35. Вирішуючи питання про обґрунтованість касаційної скарги, суд касаційної перевіряє законність та обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій лише в межах доводів касатора та виходить з такого.

36. Судами встановлено, що зі змісту спірних наказів випливає, що до позивача була застосована так звана «автоматична люстрація», проте позивач не був звільнений в установлені законом строки, наказ про його звільнення був виданий 18 травня 2015 року, тобто значно пізніше ніж у десятиденний термін після набрання чинності Законом № 1682-VII що суперечить приписам вказаного Закону.

37. Рішення судів в частині визнання неправомірності оскаржуваних наказів сторонами не оскаржувались, а тому не переглядаються судом касаційної інстанції в силу статті 341 КАС України.

38. У відповідності до пункту 5 розділу 2 положення про Єдиний державний реєстр осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» вилучення з Реєстру відомостей про особу, щодо якої застосовано заборону, передбачену частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», є, зокрема, відповідне судове рішення.

39. Таким чином, суди приймаючи рішення про скасування спірних наказів ухвалили рішення, яке в свою чергу є підставою для вилучення (внесення відповідних змін) відомостей про особу, щодо якої застосовано заборону, передбачену частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади».

40. Доводи касаційної скарги такого висновку не спростовують.

41. Оскаржувані судові рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо моральної шкоди також не є предметом касаційного оскарження в силу статті 341 КАС України.

42. За таких обставин Верховний Суд констатує, що оскаржувані судові рішення в частині задоволення позовних вимог про Зобов'язання Міністерство юстиції України внести зміни щодо ОСОБА_1. до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано Закон України «Про очищення влади», з урахуванням рішення суду у цій справі, ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суд під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

43. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

VІI. Судові витрати

44. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

2. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 2 лютого 2016 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Т. Г. Стрелець