Справа № 1140/3207/18
Суддя: Ю.П. Пасічник
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________РІШЕННЯ
24 січня 2019 року м.Кропивницький Справа № 1140/3207/18
Кіровоградський окружний адміністративний суд
в складі головуючого судді Пасічника Ю.П.
за участу секретаря судового засідання Побочій О.В.
предстаника позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2
До Кіровоградського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 (надалі - позивач) з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Світловодської міської ради Кіровоградської області (надалі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 18.10.2018р. №01-18/431 про відмову позивачеві в наданні пільги на оплату послуг з опалення місць загального користування, за адресою: АДРЕСА_2;
- зобовязати відповідача прийняти рішення за наслідками розгляду заяви позивача від 05.10.2018р. з урахуванням висновків суду.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що він є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2. В 2006 році позивач відєднався від системи централізованого опалення в належній йому квартирі та встановив індивідуальне опалення. Зазначив, що він є учасником бойових дій, а тому має право на пільги встановлені законодавством України.
З метою реалізації права на пільги по опаленню місць загального користування, позивач 05.10.2018р. звернувся до відповідача з заявою надати пільгу з опалення місць загального користування.
Листом від 18.10.2018р. №01-18/431 позивачеві було відмовлено у наданні пільги та зазначив, що послуга з опалення місць загального користування не комунальною, а тому пільги та субсидії на вказану послугу не нараховуються.
З посиланням на норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правила надання послуг з централізованого опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені ПКМУ від 21.07.2005р. №630, позивач зазначає, що вказана відмова є протиправною, що і стало підставою для звернення до суду.
10.12.2018р. відповідачем надано відзив на позов, вимоги якого не визнаються з тих підстав, що Закон України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» та Постанова КМУ від 06.08.2014р. №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» не передбачають надання пільг на житлово-комунальні послуги (а.с.22,23).
Ухвалою суду від 26.11.2018р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 14.12.2018р.
Ухвалою суду від 14.12.2018р. розгляд підготовчого судового засідання було відкладено на 14.01.2019р. на підставі п.1 ч. 2 ст. 205 КАС України, у звязку з відсутністю відомостей про вручення позивачеві повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. Розгляд справи вирішено здійснювати в режимі відеоконференції.
Ухвалою суду від 14.01.2019р. закрито підготовче засідання та розпочато розгляд справи по суті. В судовому засіданні оголошено перерву до 24.01.2019р.
24.01.2019р. в судовому засідання проголошено вступну та резолютивну частину рішення, складення повного тексту відкладено до 03.02.2019р.
Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.
В ході розгляду справи судом встановлено та підтверджено матеріали справи, що позивач є власником кварти в багатоквартирному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2, на підтвердження чого надано ОСОБА_2 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.10).
Позивачеві визначено статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням АВ №229021 (а.с.7), а тому позивач має право на пільги встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
У 2006 році позивач на законних підставах відєднався від системи централізованого опалення та гарячого водопостачання, встановивши систему індивідуального опалення (а.с.11,12).
Починаючи з 2012 р. на адресу позивача почали надходити повідомлення про плату за послуги з централізованого опалення місць загального користування складені СП ТОВ «Світловодськпобут» (а.с.62-66).
Зважаючи вищевикладене, позивач 05.10.2018р. звернувся до відповідача із заявою про призначення йому субсидії, пільги на оплату послуг з опалення місць загального користування (а.с.8).
18.10.2018р. відповідачем надано відповідь на звернення позивача, якою відмовлено у задоволенні заяви позивача з тих підстав, що Закон України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» та Постанова КМУ від 06.08.2014р. №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» не передбачають надання пільг на житлово-комунальні послуги (а.с.9).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та застосовуючи норми чинного законодавства, якими врегульовані ці правовідносини, суд зазначає наступне.
При наявності індивідуальних (автономних) систем опалення, мешканці багатоквартирних будинків зобовязані проводити оплату за місця загального користування. Ця норма прописана в п. 28 Правил надання послуг з централізованого опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630.
Споживачі, які встановили в квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послугу з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.
Визначення поняття спільне майно багатоквартирного будинку міститься в ч. 2 ст. 382 ЦК України та продубльовано в п. 6 ч.1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14.05.2015 р. № 417-VIII.
Тож відповідно до вказаних норм спільним майном багатоквартирного будинку є, в т.ч., приміщення загального користування, у тому числі допоміжні. Допоміжні приміщення багатоквартирного будинку, згідно із законом, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти й машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери й інші підсобні та технічні приміщення).
Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів № 572 від 08.10.1992 р., ст. 382 Цивільного кодексу України, ст. 10 Закону "Про приватизацію державного житлового фонду", власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов'язанні брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку та прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку.
Отже, відмова від централізованого опалення приміщення квартири не звільняє споживачів від обовязку оплати за фактично надані та використані послуги.
Таким чином, співвласники житлового будинку повинні брати участь у витратах на його утримання пропорційно своїй частці у будинку, тобто займаній площі житла. Відключення від централізованого опалення не є підставою для звільнення від такої участі.
Порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами встановлено Методикою, затвердженою наказом Мінбуду України № 359 від 31.10.2006 р. (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
У п. 2.1.4. Методики наведено формулу загальної кількості теплової енергії на опалення місць загального користування:
Q мзк = ?Q мзк + Q втр.
Де ?Q мзк - кількість теплової енергії на опалення окремого приміщення МЗК, в Гкал;
Q втр. - втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку прокладеними в підвалі або на горищі (розраховується за ДБН В.2.5-67:2013 "Опалення, вентиляція та кондиціонування").
Таким чином, мешканцям багатоквартирного будинку необхідно сплатити за опалення місць загального користування. Адже формула розрахунку оплати складається з двох частин. І якщо послуги з опалення місць загального користування не надаються (Q мзк = 0), то залишається друга частина формули, згідно якої нарахування за втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі, є обов'язковими.
Отже, у випадку, коли здійснюється опалення місць загального користування у багатоквартирному будинку, мешканець будинку - власник індивідуальної системи опалення має сплачувати цю послугу, адже це зобов'язання у нього виникло на підставі актів цивільного законодавства.
Відмовляючи позивачеві у задоволенні його заяви від 05.10.2018р., відповідачем не було враховано вищевказані положення чинного законодавства, а тому вказана відмова є протиправною.
Разом з тим, вимога позивача про зобовязання відповідача прийняти відповідне рішення за наслідками розгляду його заяви не підлягає задоволенню враховуючи те, що задоволення вимоги у такий спосіб фактично свідчить про переймання на себе судом повноважень відповідних державних органів.
Відповідно до Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сімї, затвердженого Постановою КМУ від 04 червня 2015 р. № 389, право щодо складання списку пільговиків, які мають право на отримання пільг віднесено до повноважень структурних підрозділів з питань соціального захисту населення.
Таким чином, при прийнятті відповідачем рішень про надання пільг окремим категоріям громадян, відповідач діє відповідно до покладених на нього функцій і завдань, у межах власної дискреції, що визначається завданнями та функціями, покладеними на даний орган.
За таких обставин суд, дотримуючись принципів законності, поділу влади, а також компетенції, визначеної Конституцією та законами України, не має права перебирати на себе повноваження структурних підрозділів з питань соціального захисту населення, а отже в задоволенні позову в частині зобовязання відповідача прийняте відповідне рішення за наслідком розгляду заяви позивача від 05.10.2018р., слід відмовити.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Оскільки є неналежно розглянута заява позивача від 05.10.2018 року про призначення субсидії, пільги на оплату послуг з опалення місць загального користування, а тому відповідач зобовязаний належним чином розглянути подану заяву.
Згідно із ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобовязати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, та з урахуванням дискреційних повноважень відповідача на прийняття рішення суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з застосуванням положень статті 245 КАС України, а саме, обрати належний спосіб захисту, який необхідний для повного відновлення порушеного права шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 05.10.2018 року, з урахуванням висновків суду.
Керуючись ст.ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Світловодської міської ради Кіровоградської області від 18.10.2018 року вих.№01-18/431 про відмову ОСОБА_3 рол відмову у наданні пільги на оплату послуг з опалення місць загального користування, за адресою: АДРЕСА_3.
Зобовязати Управління соціального захисту населення Світловодської міської ради Кіровоградської області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 05 жовтня 2018 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.
Повний текст рішення складено 25.01.2019 року.

Суддя Кіровоградського окружного
адміністративного суду ОСОБА_4