Справа № 540/2629/18
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/2629/18
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною щодо відмови у поновленні та виплаті пенсії та зобовязання поновити виплатити пенсії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі-відповідач), в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у відмові поновлення та виплати позивачу пенсії з 01.12.2016р. по 06.11.2018р. та з 06.11.2018р. по 30.11.2018р. та зобов'язати відповідача поновити і виплатити пенсію ОСОБА_1 з 01.12.2016р. по 06.11.2018р. та з 06.11.2018р. по 30.11.2018р. Також позивач просить допустити негайне виконання рішення суду в межах суми пенсії за один місяць.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є пенсіонером за віком. У зв'язку з окупацією частини території України та проведення антитерористичної операції ОСОБА_1 перемістилась у підконтрольну територію України в м. Нова Каховка та взята на облік як внутрішньо переміщена особа, про що отримала відповідну довідку. З 01.12.2016 року було припинено виплату пенсії позивачу у зв'язку із скасуванням довідки внутрішньо переміщеної особи. 06.11.2018 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про поновлення виплати пенсії з дати її припинення. Відповідачем наданий лист, зі змісту якого вбачається, що позивачу поновлено виплату пенсії з дати звернення - з 06.11.2018 року, щодо виплати боргу з 06 по 30 листопада 2018 року зазначено, що про необхідність проведення виплат направлено клопотання до Пенсійного фонду України. У поновлені виплати пенсії з 01.12.2016 року відмовлено, у зв'язку з відсутністю підстав. Таким чином, позивачу не виплачувалась пенсія з 01.12.2016 року по 06.11.2018 рік та з 06.11.2018 року по 30.11.2018 року. Вказану бездіяльність відповідач вважає противоправною, що стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 26.12.2018р. провадження у справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін) на підставі ст.263 КАС України.

Відповідачем надані до суду відзив на позовну заяву та витребувані ухвалою від 14.01.2019р. документи.

Зі змісту відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач просить відмовити в задоволенні позовові з огляду на наступне. ОСОБА_1 перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа з 01.01.2015 та отримує пенсію за віком. Виплата пенсії у період з 01.01.2015 по 30.11.2016 здійснювалася згідно довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, виданої управлінням праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради. 17.11.2016р. до управління Пенсійного фонду України в м. Нова Каховка надійшов лист управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради від 16.11.2016 № 01-20/4543 про скасування позивачу довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Оскільки довідка про реєстрацію позивача, як внутрішньо переміщеної особи була скасована, то відповідач вважає, що виплату пенсії правомірно припинено рішенням Комісії з питань призначення всіх видів державної допомоги та надання пільг з оплати житлово-комунальних послуг за фактичним місцем проживання, утвореної при виконавчому комітеті Новокаховської міської ради від 30.12.2016р. №24.

06.11.2018 гр. позивач звернулася до Новокаховського відділу обслуговування громадян із заявою про поновлення виплати пенсії за фактичним місцем проживання та надала довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої управлінням праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради від 06.11.2018 НОМЕР_3. Рішенням Комісії з питань призначення всіх видів державної допомоги та надання пільг з оплати житлово-комунальних послуг за фактичним місцем проживання, утвореної при виконавчому комітеті Новокаховської міської ради 19.11.2018 винесено рішення № 19 наступного змісту: поновити виплату пенсії відповідно до п.18 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання, затвердженого постановою КМУ № 365 від 08.06.2016 з дати звернення, тобто з 06.11.2018. Розпорядженням відділу з питань призначення та перерахунку пенсії №6 від 22.11.2018 виплату пенсії позивачу поновлено з 06.11.2018р. Щодо пенсійних коштів за період з 06.11.2018р. по 30.11.2018р. відповідач повідомив, що пенсійні кошти в сумі 2020,58 грн. за вказаний період нараховуються та будуть виплачені на умовах окремого порядку, визначеного КМУ.

З огляду на викладене відповідач вважає позов необґрунтованим.

Ухвалою від 14.01.2019р. зобов'язано відповідача надати додаткові докази.

На виконання ухвали суду від 14.01.2019р. відповідачем надані: протокол Комісії з питань призначення всіх видів державної допомоги та надання пільг на житлово-комунальних послуг за фактичним місцем проживання, утвореної при виконавчому комітеті Новокаховської міської ради №24 від 30.12.2016р.; розпорядження від 18.11.2016р. №154803 УПФУ в м. Нова Каховка Херсонської області та довідку про те, що пенсійні кошти з 06.11.2018р. по 30.11.2018р. в сумі 2020,58 грн. нараховуються на будуть виплачені позивачу на умовах окремого порядку, визначеного КМУ.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши норми чинного законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), суд встановив наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою України та є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням НОМЕР_2 від 11.03.2009р.

25 листопада 2014р. позивачу видана довідка НОМЕР_1 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

Відповідно до вказаної довідки Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області від 25.11.2014р. НОМЕР_1 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактичним місцем проживанням позивача є: АДРЕСА_1.

17.11.2016 управлінням Пенсійного фонду України в м. Нова Каховка отримано лист управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради від 16.11.2016 № 01-20/4543 про скасування гр. ОСОБА_1 довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 25.11.2014 НОМЕР_1.

Виплата пенсії у період з 01.01.2015 по 30.11.2016 здійснювалася згідно довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, виданої управлінням праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради від 25.11.2014 НОМЕР_1.

06.11.2018 року позивач повторно звернулась до управлінням праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради для взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи та отримала довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи НОМЕР_3 від 06.11.2018 року.

06.11.2018 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду і України в Херсонській області із заявою про поновлення виплати пенсії з дати її припинення.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №736/К-99-1 від 21.11.2018 року позивачу поновлено виплату пенсії з дати звернення - з 06.11.2018 року, щодо виплати боргу з 06 по 30 листопада 2018 року зазначено, що про необхідність проведення виплат направлено клопотання до Пенсійного фонду України. У поновлені виплати пенсії з 01.12.2016 року відмовлено, у зв'язку з відсутністю підстав.

Таким чином, позивачу не виплачувалась пенсія з 01.12 2016 року по 06.11. 2018 рік та з 06.11.2018 року по 30.11.2018 року.

Позивач вважає вищезазначену бездіяльність протиправною та просить зобов'язати відповідача поновити і виплатити пенсію ОСОБА_1 з 01.12.2016р. по 06.11.2018р. та з 06.11.2018р. по 30.11.2018р.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов'язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов'язаннями України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі-Закон № 1058-IV).

Статтею 4 Закону № 1058-IVвстановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частиною третьою статті 4 Закону № 1058-IV встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів ПФУ та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон № 1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом № 1058-IV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Відповідно до частини першої статті 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Конституційне поняття «Закон України», на відміну від поняття «законодавство України», не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах її повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Аналогічна позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.09.2018р. у справі №805/402/18.

З аналізу зазначених норм Закону № 1058-IV слідує, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст. 49 Закону №1058-IV.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу припинена виплата пенсії на підставі розпорядження від 18.11.2016р. №154803 УПФУ в м. Нова Каховка Херсонської області. При цьому, зі змісту вказаного розпорядження вбачається, що виплата пенсії позивачу припинена на підставі листа Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради від 16.11.2016р. №01-20/4543 про скасування окремих видів довідок, взятих на облік внутрішньо переміщених осіб до прийняття остаточного рішення комісією з питань призначення всіх видів державної допомоги та надання пільг на житлово-комунальних послуг за фактичним місцем проживання.

З протоколу Комісії з питань призначення всіх видів державної допомоги та надання пільг на житлово-комунальних послуг за фактичним місцем проживання, утвореної при виконавчому комітеті Новокаховської міської ради №24 від 30.12.2016р. вбачається що комісією вирішено припинити виплату всіх видів державної соціальної допомоги 143 особам, в тому числі позивачу.

Варто зауважити, що саме протокол №24 від 30.12.2016р. відповідач (згідно відзиву на позовну заяву) вважає рішенням, на підставі якого припинена виплата пенсії позивачу, що не відповідає нормам Закону №1058-IV.

Окремо слід звернути увагу на зміст протоколу №24 від 30.12.2016р., з якого вбачається, що вирішено припинити виплату пенсії позивачу у зв'язку із скасуванням довідки про взяття на облік позивача, як внутрішньо переміщену особу на підставі обстеження матеріально-побутових умов - не підтвердження фактичного місця проживання.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Держава, відповідно до конституційних принципів, зобов'язана гарантувати право громадянина на одержання призначеної йому пенсії незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія.

Крім того, суд наголошує, що підстава припинення виплати позивачу пенсії, яка зазначена у розпорядженні чи у протоколі, як і самі ці документи не передбачені Законом №1058-IV.

Таким чином, суд дійшов висновку, що виплата пенсії позивачу припинена не з підстав, передбачених Законом №1058-IV.

Крім цього необхідно відмітити наступне.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

В даному випадку наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи створює для неї, на відміну від інших громадян України, певні перешкоди в отриманні її пенсії, яка призначена у зв'язку з трудовою діяльністю, та потребує від пенсіонера здійснення додаткових дій, не передбачених Законами щодо пенсійного забезпечення, зокрема, ідентифікація особи, надання заяви про поновлення виплати пенсії, яка була припинена органом Пенсійного фонду без прийняття відповідного рішення тощо.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке, стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушуваластаттю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачає, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми не отриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Суд зазначає, що ГУПФУ в своїх поясненнях, наданих на адресу суду, не посилається на рішення органів Пенсійного фонду України про припинення пенсійних виплат позивачу, також, суду не надано копій відповідних рішень. Натомість відповідач посилається на протокол №24 від 30.12.2016р. Комісії з питань призначення всіх видів державної допомоги та надання пільг з оплати житлово-комунальних послуг за фактичним місцем проживання, утвореної при виконавчому комітеті Новокаховської міської ради, як на рішення на підставі якого правомірно припинена виплата пенсії та зауважує, що позивачем вказане рішення не оскаржувалось.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Тобто, за результатами розгляду поданих до суду заяв по суті справи та доданих до них документів, суд дійшов висновку, що рішення про припинення пенсійних виплат позивачу з 01.12.2016 року органами Пенсійного фонду України, яке передбачене саме Законом №1058-IV, не приймалось взагалі.

Таким чином, у органів Пенсійного фонду України були відсутні, встановлені Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", підстави для припинення пенсійних виплат з червня 2016 року.

Відтак суд визнає протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не відновлення виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01.12.2016р. по 06.11.2018р. та з 06.11.2018р. по 30.11.2018р.

Наслідком визнання протиправної бездіяльності є зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу заборгованість з пенсії за період з 01.12.2016р. по 06.11.2018р. та з 06.11.2018р. по 30.11.2018р.

Зазначений вище спосіб правового захисту порушеного права позивача, на думку суду, є належним у даній справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Отже, вимога позивача про допуск до негайного виконання рішення у межах суми пенсії за один місяць підлягає задоволенню.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не поновлення та не виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.12.2016р. по 06.11.2018р. та з 06.11.2018р. по 30.11.2018р..

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фону України Херсонської області (м.Херсон, вул.28 Армії, 6, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії НОМЕР_4, виданий Будьонівським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 18.01.2001р., ідентифікаційний номер НОМЕР_5, адреса проживання: АДРЕСА_1) заборгованість з пенсії за період з 01.12.2016р. по 06.11.2018р. та з 06.11.2018р. по 30.11.2018р..

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фону України Херсонської області (м.Херсон, вул.28 Армії, 6, ) судовий збір у сумі 704,8 грн. на користь Держави (отримувач коштів УК у м Херсоні /м Херсон/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37959779, банк отримувача Казначейство України (ЕАП) код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача 4026, код класифікації доходів бюджету 22030101).

Допустити негайне виконання рішення у межах суми пенсії за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Пекний А.С.

кат. 112010204