Справа № 826/2980/18
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/2980/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Мельничука В.П., Степанюка А.Г.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2018 року, суддя Патратій О.В., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови №1 від 07.02.2018 року,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови №1 від 07 лютого 2018 року про застосування санкцій за порушення вимог законодавства, що регулює діяльність у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаним злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та розповсюдження зброї масового знищення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Комісії Міністерства юстиції України №1 від 07 лютого 2018 року про застосування санкцій за порушення вимог законодавства, що регулює діяльність у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаним злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та розповсюдження зброї масового знищення застосовано до суб'єкта первинного фінансового моніторингу - адвоката ОСОБА_2 санкцію у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 грн.

Постанова прийнята на підставі абз.6 ч.3 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» у зв'язку з неподанням суб'єктом перевірки - адвокатом ОСОБА_2 на запит інформації, документів, копій документів або витягів з документів, що є порушенням вимог п. 13 ч. 2 ст. 6 названого Закону.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні відносини врегульовані Законом України «Про запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 28 листопада 2002 року № 249-IV (далі - Закон № 249-IV). та Положенням про здійснення фінансового моніторингу професійними учасниками ринку цінних паперів, затвердженим Рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 19 липня 2012 року № 995, та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 8 серпня 2012 року за № 1346/21658 (Положення № 995).

Закон України «Про запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» спрямований на захист прав та законних інтересів громадян, суспільства і держави, забезпечення національної безпеки шляхом визначення правового механізму протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, а також формування загальнодержавної багатоджерельної аналітичної бази даних для надання правоохоронним органам України та іноземних держав можливості виявляти, перевіряти і розслідувати злочини, пов'язані з відмиванням коштів та іншими незаконними фінансовими операціями.

Приписи п. 4 ч. 2 ст. 5 Закону серед суб'єктів первинного фінансового моніторингу визначають професійних учасників фондового ринку (ринку цінних паперів).

Частиною 3 статті 5 Закону визначено, що суб'єктами державного фінансового моніторингу є Національний банк України, центральний орган виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сфері запобігання і протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, Міністерство юстиції України, центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сфері надання послуг поштового зв'язку, у сфері економічного розвитку, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, спеціально уповноважений орган.

Державне регулювання і нагляд у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення здійснюються щодо професійних учасників фондового ринку (ринку цінних паперів) (крім банків) Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку (п. 2 ч. 1 ст. 14 Закону).

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку у відношенні професійних учасників ринку цінних паперів в межах своїх повноважень зобов'язана, зокрема, здійснювати нагляд у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення за діяльністю відповідних суб'єктів первинного фінансового моніторингу, зокрема шляхом проведення планових та позапланових перевірок, у тому числі безвиїзних, у порядку, встановленому відповідним суб'єктом державного фінансового моніторингу, який згідно з цим Законом виконує функції регулювання і нагляду за суб'єктом первинного фінансового моніторингу; вимагати від суб'єктів первинного фінансового моніторингу виконання вимог законодавства, що регулює відносини у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, а в разі виявлення порушень вимог законодавства вживати заходів, передбачених законом. Порядок застосування до суб'єктів первинного фінансового моніторингу та/або їх посадових осіб передбачених цим Законом санкцій, пред'явлення вимог, а також здійснення контролю за їх виконанням визначається відповідними суб'єктами державного фінансового моніторингу, які згідно з цим Законом виконують функції державного регулювання і нагляду за суб'єктами первинного фінансового моніторингу.

Згідно з пунктом 13 ч.2 ст. 6 Закону №1798-УІІІ суб'єкт первинного фінансового моніторингу зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі подавати (оформлювати, засвідчувати) у порядку, встановленому відповідним суб'єктом державного фінансового моніторингу, який відповідно до цього Закону виконує функції державного регулювання і нагляду за суб'єктом первинного фінансового моніторингу, на запит цього суб'єкта державного фінансового моніторингу достовірну інформацію, документи, копії документів або витяги з документів, необхідних для виконання відповідним суб'єктом державного фінансового моніторингу функцій з державного регулювання і нагляду за суб'єктами первинного фінансового моніторингу, у тому числі для перевірки фактів порушень вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, здійснення контролю за виконанням суб'єктами первинного фінансового моніторингу рішень суб'єктів державного фінансового моніторингу про застосування санкцій, письмових вимог;

За змістом абзацу 6 частини 3 статті 24 зазначеного Закону у разі невиконання (неналежного виконання) суб'єктом первинного фінансового моніторингу вимог цього Закону, інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, до нього застосовуються такі штрафні санкції:

- за неподання, подання не в повному обсязі, подання недостовірної інформації/документів, подання копій документів, у яких неможливо прочитати всі написані в них відомості, на запит суб'єкта державного фінансового моніторингу, необхідних для виконання ним функцій з державного регулювання і нагляду відповідно до цього Закону, або втрату документів (у тому числі інформації про рахунки або активи) - у розмірі до 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (для суб'єктів первинного фінансового моніторингу, які не є юридичними особами, - у розмірі до 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до ст. 14 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», Порядку проведення перевірок Міністерством юстиції України та його територіальними органами суб'єктами первинного фінансового моніторингу, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 13.04.29015 року №673/5 Про затвердження плану проведення Міністерством юстиції України перевірок суб'єктів первинного фінсмового монітори нгу на ІІ квартал 2017 року, від 14.03.2017 року №733/7 та від 12.04.2017 року №1316/7 24-25.04.2017 року Мінюстом проведено планову безвиїзну перевірку первинного фінансовго моніторингу адвоката ОСОБА_2 щодо дотримання ним вимог законодавства у сфері фінансового моніторингу.

Суб'єкту моніторингу було направлено повідомлення про проведення планової безвиїзної перевірки та запит про надання документів, необхідних для її проведення, зокрема, листом від 04.04.2017 року №87/19.6/38-17 позивача було повідомлено про проведення 24-25.04.2017 року планової безвиїзної перевірки дотримання вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та про необхідність надання документів для проведення перевірки відповідно до запиту.

21.04.2017 року електронною поштою до Департаменту надійшов лист від позивача про перебування його за межами України на момент проведення перевірки. Крім того, позивач повідомив, що після повернення із-за кордону надасть відповідну інформацію.

Оскільки документи позивачем надано і не було, 25.04.2017 року членами робочої групи складено акт про відсутність суб'єкта.

Крім того, Мінюстом було заплановано провести планову невиїзну перевірку суб'єкта у ІУ кварталі 2017 року.

Відповідно до наказів Міністерства юстиції від 20.09.2017 року №3402/7, від 26.10.2017 року №4099/7, від 17.11.2017 року №4358/7, від 06.12.2017 року №4613/7, відповідачем у період 07-08.12. 2017 року було проведено перевірку позивача

Рекомендованими листами з повідомленнями про вручення від 26.10.12017 року №277/19.6-35/17, №278/19.6-35/17 відповідач направив поштові відправлення суб'єкту в яких містилось повідомлення про проведення 07-08.12.2017 року планової безвиїзної перевірки, а також запит про надання документів до перевірки.

Зазначені листи повернулись до Міністерства юстиції України без вручення із зазначенням причини «за закінченням встановленого строку зберігання».

Членами комісії складено акт у зв'язку з відсутністю суб'єкта на момент проведення перевірки 08.12.2017 року про відмову Суб'єкта від проведення перевірки.

На засіданні Комісії був присутній представник Суб'єкта - ОСОБА_3, який діяв відповідно до договору про надання правової допомоги від 28.04.2015 року №1-28/15 та який повідомив, що Суб'єкт знаходиться за межами України та надав фотокопії окремих документів: зокрема свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 14.05.2004 року, виданого на ім'я ОСОБА_2; форми обліку №1-ФМ від 25.03.2015 року повідомлення про результати обробки форми Суб'єкта №3-ФМ від 27.03.2015 року №2124/0530-07-3, податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2014-2016 роки, довідки про взяття на облік платника податків, форми №4-ОПП ваід 16.05.2014 року №1720, лист Суб'єкта до Мінюсту від 21.04.2017 року.

За результатами розгляду матеріалів справи щодо невиконанняи (неналежне виконання) Суб'єктом вимог законодаства, пункту 34 ч.2 ст.6 Закону №1798-УІІІ, Комісєю було прийнято постанову, якою застосовано до суб'єкта первинного фінансового моніторингу - адвоката ОСОБА_2 санкцію у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Згідно з Порядком розгляду справ про порушення вимог законодавства, що регулює діяьність у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню територизму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, та застосування санкцій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 28.05.2015 року №810/5 цей Порядок визначає процедуру розгляду Мміністертсвом юстиції україни, головними територіальними управліннями справ про порушення вимог законодавства, що регулює діяльність у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню територизму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, та застосування санкцій.

За результатами перевірки членами робочої групи Мінюсту складається акт перевірки дотримання вимог законодавства к сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержавних злочинним шляхом ( п 5 Порядку).

Згідно з п.11 Порядку справа про порушення вимог законодаства у сфері фінансового моніторингу розглядається за участю Суб'єкта, відносно якого розглядається справа, чи його керівника та/або представника.

Повноваження представника Суб'єкта засвідчується довіреністю, оригінал або засвідчена копія якої долучається до матеріалів справи.

Як встановлено судом та дана обставина не заперечувалась предстанвиками сторін, участь у засіданні Комісії приймав представник позивача відповідно до договору про надання правової допомоги.

Наявність такого договору ніяким чином не суперечить вимогам чинного законодавства України, у т. ч і даного Порядку та передбачено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Повідомлення про розгляд справи про порушення вимог законодавства у сфері фінансового моніторингу надсилається Суб'єкту листом з повідомленням про вручення (п.14).

Підставою для перенесення розгляду справи на іншу дату є надходження до Мінюсту письмового повідомлення про відсутність у Суб'єкта можливості бути присутнім при розгляді справи з поважних причин за клопотанням про перенесення розгляду справи на іншу дату (п.15 Порядку).

За наявності обставин, передбачених п.15 Порядку, комісія переносить розгляд справи, про що повідомляє Суб'єкта з урахуванням вимог п.13,14 цього Порядку (п.16 Порядку).

Пунктом 17 Порядку визначено, що Суб'єкт та/або представник Суб'єкта, якщо про дату розгляду справи вони були повідомлені у встановленому порядку, не може бути підставою для відкладення розгляду справи.

Як встановлено судом, позивач був належним чином повідомлений про розгляд його питання Комісією, проте подав заяву про неможливість з'явитися на засідання Комісії 24-25.04.2017 року, а також повідомив, що після повернення в Україну надасть витребувані документи.

Щодо повідомлення позивача про наступну дату проведення перевірки та про дату проведення засідання комісії 07.08.2017 року, то колегія суддів приходить до висновку, що позивач також був належним чином повідомлений про час та місце проведення засідання та про необхідність надання певних документів.

Відповідно до вимог даного Порядку повідомлення та запити направлялись позивачу за його місцем роботи, за місцем знаходження його представника рекомендованими листами з повідомленням про вручення.

Та обставина, що позивач не отримав листи і вони повернулись у зв'язку з закінченням строку зберігання, колегія суддів вважає не є доказом не повідомлення позивача про проведення перевірки, оскільки Міністерство юстиції України прийняло всі міри для належного повідомлення позивача про розгляд його питання та про проведення перевірки. Сам факт перебування позивача за кордоном не може розцінюватись як доказ неможливості надання документів.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що під час засідання Комісії був присутній представник позивача, який діяв на підставі договору, а отже представляв інтереси позивача і мав можливість надати всі документи, що витребувались позивачем.

Згідно з п.22 Порядку штрафні санкції за невиконання (неналежне виконання) Суб'єктом вимог законодавства у сфері фінансового моніторингу застосоуються за неподання, подання не в повному обсязів документів.

Відповідно до п.1 ч.2 ст 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноажень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами Укрїни.

З урахуванням встановлених у справі обставин та доводів сторін, а також з урахуванням доказів, що знаходяться у справі та досліджені судом, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова №1 від 07.02.2018 року про застосування санкцій за порушення вимог законодавства, що регулює діяльність у сфері запобігання та протидії запобігання (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масого знищення прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством України.

Розмір штрафу також відповідає вимогам Порядку, а також вимогам Закону України №1798-УІІІ.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до складеного членами робочої групи акту від 08 грудня 2017 року, встановлено, що у термін проведення безвиїзної перевірки з 07 по 08 грудня 2017 року суб'єкт перевірки ОСОБА_2 на перевірку не з'явився, документи необхідні для проведення перевірки суб'єкта не надав. Також у акті зазначено, що повідомлення про проведення перевірки направлялись за адресами адвоката ОСОБА_2 відповідно до офіційних даних, розміщених в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та інформації, наданої Держфінмоніторингом.

Позивачу та його представнику було достовірно відомо про проведення перевірки та про необхідність надання документів. Період від першої перевірки до другої, тобто з квітня по грудень 2017 року є достатнім часом для надання позивачем необхідних документів для проведення перевірки.

Тому позивач, як суб'єкт моніторингу, фахівець в області права, а саме адвокат, мав прийняти всі міри для забезпечення надання необхідних документів, а у разі неможливості їх надати самостійно, забезпечити їх надання через представника.

Доказів того, що позивач не мав змоги здійснити такі дії, останнім надано до суду не було, а тривале його перебування за кордоном не є доказом поважності не надання документів.

Та обставина, що позивач з 25.11.2016 року перебуває за межами України не позбавляє його обов'язку виконання законів України, подання відповідних звітів як платника податків та надання необхідних документів до Міністерства юстиції для проведення планової перевірки. Крім того, позивачу досторівно було відомо про проведення такої перевірки та про необхідність надання до перевірки відповідних документів.

Складання акту членами робочої групи про відмову суб'єкта від проведення перевірки від 08 грудня 2017 року, колегія суддів вважає, не порушує права та обов'язки позивача, оскільки даним актом лише встановлено факт неявки позивача на перевірку та не надання документів відповідно до запитів. Даний акт не є рішенням суб'єкта владних повноважень, не несе наслідків, а отже не порушує права позивача.

Крім того, колегія суддів враховує, що як така перевірка Комісією проведена не була, оскільки позивач не надав запитуваних документів, а оскаржувана постанова була прийнята, оскільки позивачем не надано на запит Міністерства юстиції України документів, їх копій чи витягів згідно направлених запитів.

Частиною 3 розділу УІ Порядку проведення перевірок міністерством юстиції України та його територіальними органами суб'єктів первинного фінансового моніторингу, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №673/5 від 13.05.2015 року визначено, що акт про відмову суб'єкта та/або його відокремленого підрозділу від проведення перевірки складається у разі:

1) недопуску робочої групи до приміщень суб'єкта та/або його відокремленого підрозділу;

2) відмови суб'єкта, керівника суб'єкта та/або його відокремленого підрозділу (осіб, які виконують їх обов'язки) поставити на примірнику Посвідчення підпис та/або зазначити прізвище, ініціали, посаду особи та дату отримання нею копії Посвідчення;

3) відмови суб'єкта, керівника суб'єкта та/або його відокремленого підрозділу (осіб, які виконують їх обов'язки) повернути Посвідчення;

4) відмови (ухилення) суб'єкта, керівника суб'єкта та/або його відокремленого підрозділу (осіб, які виконують їх обов'язки) у наданні документів, необхідних для проведення перевірки.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач не надав запитуваних документів, тобто фактично відмовився їх надати, а тому доводи представника позивача, викладені в апеляційній скарзі, що акт складено без дотримання вимог зазначеного Порядку колегія суддів не приймає до уваги.

Не є доказом протиправності оскаржуваної постанови і доводи представника позивача стосовно того, що позивачем було надано частину документів на засіданні Комісії, тоді як у рішенні суду зазначено, що позивачем не надано до Мінюсту жодних документів для проведення перевірки.

У додатку до листа Мінюсту від 26.10.2017 року зазначено перелік документів, які має надати позивач для проведення перевірки.

Позивачем було надано лише свідоцтво про право зайнятят адвокатською діяльністю, свідоцтво про результати обробки форми обліку №1-ФМ та обробки форми Суб'єкта №3-ФМ, податкові декларації про майновий стан і доходи за 2014-2016 роки, довідки про взяття на облік, лист Суб'єкта до Мінюсту.

Документи, пов'язані з листуванням з Держфінмоніторингом, документи, які підтверджують здійснення обов'язків суб'єкта первинного моніторингу, звіти до органів фіскальної служби за 2011-2016 роки, угоди, договори про надання правових послуг, позивачем надано фактично не було або ж надано частково.

Зазначення в постанові, що Суб'єктом не надано на запит Міністерства юстиції України документів, копій, витягів відповідає обставинам справи, оскільки позивач не виконав вимогу про надання документів, не надав документи у тому обсязі, як це зазначено у листі.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2018 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Судя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Мельничук В.П.

Степанюк А.Г.

Повний текст виготовлено: 23 січня 2019 року.