Справа № 826/7141/17
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7141/17
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

24 січня 2019 року м. Київ

Суддя Шостого апеляційного адміністративного суду Чаку Є.В., дослідивши матеріали апеляційної скарги Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Головного управління Державної казначейської служби України у м.Києві про стягнення бюджетного відшкодування,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ "Аскоп-Україна" звернулося до Окружного адміністративного суду м.Києва з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Головного управління Державної казначейської служби України у м.Києві про стягнення бюджетного відшкодування.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 26 березня 2018 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою.

Перевіривши апеляційну скаргу, суд вважає, що вона не може бути прийнята до апеляційного провадження та підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ч.5 ст.296 КАС України.

Згідно з ч.3 ст.298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали осба має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч.1 ст.295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу - протягом п'ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Як убачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення Окружного адміністративного суду міста Києва прийнято 26 березня 2018 року, а апеляційну скаргу апелянтом було подано до суду першої інстанції лише 03.01.2019 року, тобто з пропуском апеляційного оскарження.

Апелянт порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що вже звертався (вперше у межах цього строку) до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, яка, однак була повернута особі, яка її подала, (ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2018 року) у зв'язку з невиконання вимог процесуального закону щодо надання документа про сплату судового збору й неусуненням цього недоліку в межах встановленого судом строку. Також апелянт посилається на відсутність можливості своєчасної сплати судового збору і, відповідно виконання вимог ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху у зв'язку з тривалою процедурою затвердження кошторису на 2018 бюджетний рік, блокуванням рахунків податкового органу через здійснення безспірного списання коштів за виконавчими документами, а також відсутністю фінансування видатків бюджету, призначених для цієї мети.

Проте, суд зазначає, що відповідно до частини третьої статті 2 цього Кодексу одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

Органи доходів і зборів є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто, суб'єктом, що реалізує свою владну компетенцію.

У пункті 41 справи "Пономарьов проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, що "Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків".

Таким чином, у ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів тощо. Це пов'язано з тим, що держава має дотримуватись раніше згаданого принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов'язків, встановлених нею ж.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Суд зазначає, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору і виконання інших грошових зобов'язань з приводу яких здійснюється безспірне списання коштів з рахунків податкового органу.

Тому зупинення на рахунку податкового органу фінансових операцій, зокрема в частині видатків, призначених на сплату судового збору і, як наслідок невиконання через це вимог закону і суду, процесуальних обов'язків не може слугувати поважною підставою для поновлення строку апеляційного оскарження судового рішення й не повинно впливати на можливість неухильного виконання останнім вимог КАС України щодо оформлення апеляційної скарги, що, в свою чергу не може ставитись в залежність від правовідносин, у які податковий орган вступає в інших сферах його діяльності (з приводу грошових зобов'язань за виконавчими документами про стягнення з податкового органу коштів і їх примусового виконання тощо), оскільки ці фактори не є взаємопов'язаними.

В даному випадку пропуск строку апеляційного оскарження спричинено невиконанням відповідачем вимог процесуального закону щодо форми та змісту первісно поданої апеляційної скарги в частині надання документа про сплату судового збору, неусуненням цього недоліку в межах встановленого судом строку з огляду на відсутність фінансування видатків, призначених для цієї мети, здійсненням безспірного списання коштів з рахунків податкового органу, тривалою процедурою затвердження кошторису установи і, як наслідок її поверненням заявнику, що, втім в контексті наведених законодавчих приписів не є особливими і непереборними обставинами об'єктивного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов'язкового судового рішення після закінчення строку його апеляційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Суд враховує і те, що копія ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2018 року про повернення вперше поданої апеляційної скарги була отримана відповідачем 11 червня 2018 року, натомість вдруге Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби звернувся до суду першої інстанції з апеляційною скаргою лише 03.01.2019 року і не обґрунтував причини такої тривалої затримки, при цьому, як вже зазначено вище в контексті наведених податковим органом обставин, відсутність у нього можливості своєчасної сплати судового збору не вказує на наявність поважних підстав для поновлення строку касаційного оскарження.

Враховуючи у сукупності вище наведене суд вважає, що заява про поновлення строку на апеляційне оскарження є необґрунтованою, а підстави, вказані у ній, є неповажними.

Частиною 2 статті 298 КАС України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

За змістом частин 1 та 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання встановлених вимог постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк на їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За змістом ч. 3 ст. 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення установлених строків і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 169, 295, 296, 298 КАС України, суддя

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 березня 2018 року залишити без руху.

Надати апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме десять днів з дня отримання копії даної ухвали. Недоліки можуть бути усунуті шляхом надання обґрунтованого клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням інших поважних причин його пропуску.

У разі неусунення недоліків у вищезазначений строк, до апеляційної скарги будуть застосовані наслідки визначені п.4 ч.1 ст.299 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя Є.В. Чаку