Справа № 821/1202/18
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 січня 2019 року

Київ

справа №821/1202/18

адміністративне провадження №К/9901/1578/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мороз Л.Л.,

суддів: Анцупової Т.О., Гімона М.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області на постанову П'ятого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2018 у справі №821/1202/18 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, за участю третіх осіб, які не заявлять самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - голови Фермерського господарства "Анастасія" Кривцуна С.О. та його членів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, в якому просила визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області, яка викладена у листі від 16 травня 2018 року № 9-6590/0-1395/0/95-18 у надінні їй дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства, розташованої на території Великолепетиської селищної ради Великолепетиського району Херсонської області із земель, наданих у постійне користування голові фермерського господарства «Анастасія» Кривцуну С.О., кадастровий НОМЕР_1; зобов'язати Головне управління Держгеокадастру в Херсонській області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення у власність вказаної земельної ділянки.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 02.08.2018 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2018 скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове, яким позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням апеляційного суду 11.01.2019 Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області до Верховного Суду направлено касаційну скаргу.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 КАС України регламентовано перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності, зокрема, інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини (частина третя статті 12 КАС України).

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмета доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

Статтею 257 Кодексу адміністративного судочинства України визначено перелік справ, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження. Такими справами є справи незначної складності, а також будь-які інші, за винятком тих, що зазначені у частині четвертій цієї статті, а саме:

- щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

- щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- про примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

- щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, у даній справі оскаржуються дії та рішення Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області щодо відмови у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства, розташованої на території Великолепетиської селищної ради Великолепетиського району Херсонської області із земель, наданих у постійне користування голові фермерського господарства «Анастасія» Кривцуну С.О., кадастровий НОМЕР_1.

Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з протиправності дій відповідача щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Так, апеляційний суд зазначив, що відповідно до ч.7 ст. 118 Земельного кодексу, єдина законна підстава для відмови у наданні зацікавленій особі дозволу на розроблення проекту землеустрою - це невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, а також прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, тощо. В той же час, у листі відповідача не вказано, вимогам яких саме законів чи прийнятих відповідно до них інших нормативно-правових актів не відповідає місце розташування земельної ділянки, про яку йдеться у клопотанні позивача..

У даному ж випадку позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю), оскільки земельна ділянка надавалась у користування Кривцуну С.О., право на безоплатну передачу у власність земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) згідно ст. 32 Кодексу, за доводами відповідача, має лише Кривцун С.О.

Разом з цим, за встановлених апеляційним судом обставин, відповідно до Державного акта на право постійного користування землею, виданого 07.12.1999, ІV-ХС № 002321, Кривцуну С.О. надана у постійне користування земельна ділянка площею 25,30 га, що розташована на території Великолепетиської селищної ради, для ведення селянського (фермерського) господарства. Наказом ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 03.05.2017 № 21-2007/18-17-СГ надано Кривцуну С.О. дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки у власність, із цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства. Згідно зі статутом ФГ "Анастасія" позивач є членом цього фермерського господарства, головою якого є Кривцун С.О. і клопоче надати їй земельну ділянку, яка є складовою частиною земельної ділянки, що знаходиться на праві постійного користування у Кривцуна С.О.

Згідно з ст. 121 КАС України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство.

Оскільки повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання мотивовано відмови у його наданні, регламентовано ч.6 ст.118 Земельного кодексу України, а умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, відсутні, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач повинен був надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю).

Враховуючи характер спірних правовідносин та предмет позову, зважаючи на значення справи для сторін, її категорію та складність і обраний позивачем спосіб захисту, а також приймаючи до уваги відсутність даних про те, що розгляд справи становить значний суспільний інтерес, Верховний Суд приходить до висновку про наявність законних підстав вважати дану справу такою, що є незначної складності.

Обставини, які є критерієм для віднесення вказаної справи до категорії таких, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у розумінні частин третьої та четвертої статті 12 КАС України у касаційній скарзі не містяться.

Скаржник у касаційній скарзі не наводить підстав, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 КАС України, за яких оскаржуване рішення суду апеляційної інстанцій підлягає перегляду в касаційному порядку.

Отже, постанова П'ятого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2018 не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскільки оскаржуване судове рішення прийнято у справі незначної складності, передбачені пунктом 2 частини п'ятої статті 328 КАС України виняткові обставини відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.

Керуючись статтями 3, 328, 333, 359 КАС України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області на постанову П'ятого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2018 у справі №821/1202/18 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, за участю третіх осіб, які не заявлять самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - голови Фермерського господарства "Анастасія" Кривцуна С.О. та його членів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

Т.О. Анцупова

М.М. Гімон ,

Судді Верховного Суду