Справа № 826/3455/17
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 січня 2019 року

Київ

справа №826/3455/17

адміністративне провадження №К/9901/48715/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича за участю третьої особи - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича на постанову Київського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Костюк Л.О., Мельничука В.П., Троян Н.М. від 15 березня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2017 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича (далі - Уповноважена особа фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик», відповідач), третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО, третя особа), у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

- визнати бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» Костенка І.І. протиправною щодо не зняття тимчасових обмежень на здійснення банком операцій з рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_1 на залишок коштів у сумі 5000,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 05 квітня 2016 року (2599,4632 грн за 100 доларів США) становить 129973,15 грн та не надання до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб змін (уточнень/доповнень/інформації), а саме: змін до бази даних про вкладників ПАТ «КБ «Хрещатик» про вкладника ОСОБА_2 щодо зняття тимчасового обмеження з рахунку № НОМЕР_1 на залишок коштів у сумі 5000,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 05 квітня 2016 року (2599,4632 грн за 100 доларів США) становить 129973,15 грн; змін до Переліку рахунків, за якими вкладники ПАТ «КБ «Хрещатик» мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду щодо внесення інформації про вкладника ОСОБА_2 в Перелік на залишок коштів в сумі 5000,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 05 квітня 2016 року (2599,4632 грн за 100 доларів США) становить 129973,15 грн на рахунку № НОМЕР_1 та виплати ОСОБА_2 суму гарантованого відшкодування у розмірі 129973,15 грн у межах гарантованої Фондом суми;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича: зняти будь-які тимчасові обмеження на здійснення банком операцій з рахунку вкладника ОСОБА_2 № НОМЕР_1 на залишок коштів у сумі 5000,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 05 квітня 2016 року (2599,4632 грн за 100 доларів США) становить 129973,15 грн та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни (уточнення/доповнення/інформацію), а саме: зміни до бази даних про вкладників ПАТ «КБ «Хрещатик» про вкладника ОСОБА_2 щодо зняття тимчасового обмеження з рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_1 на залишок коштів у сумі 5000,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 05 квітня 2016 року (2599,4632 грн за 100 доларів США) становить 129973,15 грн; зміни до Переліку рахунків, за якими вкладники ПАТ «КБ «Хрещатик» мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду щодо внесення інформації про вкладника в Перелік на залишок коштів у сумі 5000,00 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 05 квітня 2016 року (2599,4632 грн за 100 доларів США) становить 129973,15 грн на рахунку № НОМЕР_1 та виплати ОСОБА_2 кошти гарантованого відшкодування у сумі 129973,15 грн у межах гарантованої Фондом суми.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10 лютого 2016 року між ПАТ «КБ «Хрещатик» та ОСОБА_4 було укладено договір № 245D-658489 банківського вкладу «Іменинний» в іноземній валюті із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів на суму 10000,00 доларів США зі сплатою 10,23%, відповідно до умов якого на рахунок ОСОБА_4 № НОМЕР_1 внесено вищевказану грошову суму шляхом перерахування з його власного депозитного рахунку.

01 квітня 2016 року між ОСОБА_2, ПАТ «КБ «Хрещатик» та ОСОБА_4 укладено додатковий договір № 2 до договору № 245D-658489 банківського вкладу «Іменинний» в іноземній валюті із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів від 10 лютого 2016 року, відповідно до умов якого 05 квітня 2016 року Банком позивачу відкрито іменний вкладний рахунок № НОМЕР_1 та зараховано кошти у сумі 5000,00 доларів США.

Додатковий договір про заміну вкладника за договором (кредитора у зобов'язанні) сторонами укладено на підставі заяви ОСОБА_2 № 1521/1 від 01 квітня 2016 року, у зв'язку з відступленням ОСОБА_4 ОСОБА_2 вимоги за депозитним договором згідно договору про відступлення права вимоги від 01 квітня 2016 року за реєстром № 528, про що було повідомлено банк.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 05 квітня 2016 року № 234 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 05 квітня 2016 року № 463 про запровадження у ПАТ КБ «Хрещатик» з 05 квітня 2016 року тимчасової адміністрації та призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації.

Згідно з рішенням Виконавчої дирекції Фонду від 21 квітня 2016 року № 560 строки тимчасової адміністрації продовжено до 04 червня 2016 року.

Відповідно до рішення Правління НБУ від 02 червня 2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк» «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення, яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ «Хрещатик» з 06 червня 2016 року по 05 червня 2018 року включно та делеговано повноваження ліквідатора Банку на два роки Костенку Ігорю Івановичу.

Після звернення позивача до відділення банку-агента Фонду з метою отримання інформації щодо виплати коштів за вкладом у ПАТ КБ «Хрещатик», йому стало відомо про відсутність його даних у реєстрі вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позивач неодноразово звертався до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» з проханням включити його до переліку вкладників та виплатити гарантовану суму відшкодування за рахунок Фонду.

Проте відповідачем було надано відповідь на його звернення, згідно якої на вкладні рахунки позивача за розпорядження Уповноваженої особи Фонду накладено тимчасові обмеження, оскільки укладені договори підпадають під процедуру перевірки, а тому гарантована сума вкладу не може бути відшкодована.

12 вересня 2016 року позивачу стало відомо, що 06 вересня 2016 року кошти з його рахунку були списані на рахунок № 5, відкритий у ПАТ «КБ «Хрещатик», у гривневому еквіваленті 129973,15 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 листопада 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» не було допущено протиправної бездіяльності щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та не зняття тимчасових обмежень на здійснення операцій на рахунку позивача, оскільки до виключної компетенції Уповноваженої особи відноситься складання такого переліку та прийняття рішень щодо тимчасового обмеження за рахунками вкладників.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 листопада 2017 року скасовано та прийнято нове рішення, яким адміністративний позов задоволено.

Задовольняючи апеляційну скаргу, апеляційний суд виходив з того, що відповідно до встановленої законом процедури Уповноважена особа Фонду зобов'язана розглянути пропозиції Комісії щодо відсутності підстав для подальшого обмеження рахунку вкладника та вчинити певні дії, а саме: видати відповідний розпорядчий документ та направити супровідний лист про зняття тимчасового обмеження з рахунку вкладника у зв'язку з відсутністю підстав за результатами перевірки до Фонду гарантування вкладів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погоджуючись з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2018 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» звернулася з касаційною скаргою до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, у якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити у силі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 листопада 2017 року.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Касаційну скаргу подано 19 квітня 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 26 квітня 2018 року відкрите касаційне провадження за касаційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний Банк «Хрещатик» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Судами попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що 10 лютого 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Хрещатик» та ОСОБА_4 укладено договір № 245D-658486 банківського вкладу «Іменинний» у доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу, відповідно до умов якого банк приймає грошові кошти вкладника на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_2, у подальшому «Вкладний», що відкривається банком на його ім'я, у сумі 10000,00 доларів США (десять тисяч доларів США 00 центів) на термін з 10 лютого 2016 року по 10 лютого 2017 року, з процентною ставкою на вклад 10,23% процентів річних.

Факт перерахування грошових коштів у розмірі 10000,00 доларів США ОСОБА_4 з одного рахунку на вкладний (депозитний) підтверджується наданими суду копіями меморіального валютного ордеру № 1 від 10 лютого 2016 року та меморіального валютного ордеру № 245/16969 від 10 лютого 2016 року.

01 квітня 2016 року між ОСОБА_4 (далі - вкладником) та ОСОБА_2 (далі - новим вкладником) укладено договір про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Звєрьковою Н.В. та зареєстрований у реєстрі за № 528, відповідно до умов якого вкладник передав, а новий вкладний одержав часткове право вимоги виконання ПАТ «КБ «Хрещатик» (далі - божник) зобов'язань, що випливають з договору № 245D-658489 банківського вкладу «Іменний» у доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу від 10 лютого 2016 року, укладеного між вкладником та боржником; розмір та вартість відступлення права вимоги складає 5000,00 доларів США основного боргу (вкладу) та нараховані відсотки за період з 01 квітня 2016 року по 01 квітня 2016 року з урахуванням процентної ставки 10,23% річних відповідно до умов договору № 245D-658489 банківського вкладу «Іменний» у доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу від 10 лютого 2016 року.

На підставі укладеного договору про відступлення права вимоги 01 квітня 2016 року між ПАТ «КБ «Хрещатик», ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено додатковий договір № 2 до договору № 245D-658489 банківського вкладу «Іменний» в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу від 10 лютого 2016 року, відповідно до умов якого преамбулу, пункт 1.1. та розділ 9 договору № 245D-658489 банківського вкладу «Іменний» в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу від 10 лютого 2016 року викладено в іншій редакції, а саме змінено реквізити вкладника та номер вкладного (депозитного) рахунку.

У відповідності до наданої суду копії виписки по особовому рахунку за період з 01 квітня 2016 року по 06 червня 2016 року на рахунку № 2630.2.194305.001, відкритому на ім'я ОСОБА_2, вихідний залишок складає 5000,00 доларів США.

Кошти вкладу у сумі 5000,00 доларів США переведено ОСОБА_2 на рахунок № 2630.2.194305.001 шляхом надання банку розпорядження власника рахунку № 1522/1 від 01 квітня 2016 року як первісного вкладника за депозитом договором. Внутрішньобанківський переказ здійснено банком 05 квітня 2016 року. Ініціатором вказаного переказу був власник рахунку відповідно до наданого 01 квітня 2016 року банку розпорядження.

06 квітня 2016 року на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб опубліковано оголошення про те, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 05 квітня 2016 року № 234 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 квітня 2016 року № 463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 05 квітня 2016 року до 04 травня 2016 року включно, призначено Уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «КБ «Хрещатик», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Костенку Ігорю Івановичу строком на один місяць з 05 квітня 2016 року до 04 травня 2016 року включно.

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 21 квітня 2016 року № 560 відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» з 05 травня 2016 року до 04 червня 2016 року включно. Відповідно до даного рішення продовжено повноваження Уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича з 05 травня 2016 року до 04 червня 2016 року включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 02 червня 2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03 червня 2016 року № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» з 06 червня 2016 року до 05 червня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Хрещатик», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI), у тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень у частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту управління активами Костенку Ігорю Івановичу на два роки з 06 червня 2016 року до 05 червня 2018 року включно.

У зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення від 03 червня 2016 року № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку», Фонд з 09 червня 2016 року розпочав виплати коштів вкладникам даного банку.

21 червня 2016 року позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» Костенка І.І. та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою, відповідно до якої просив повідомити причини не включення його даних до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «КБ «Хрещатик» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

У відповідності до наданої суду копії відповіді Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» від 25 серпня 2016 року № 41/3-12/7876 ОСОБА_2 повідомлено про те, що укладений між останнім та банком договір підпадає під процедуру перевірки правочинів (у тому числі договорів) вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, тому на нього встановлені тимчасові обмеження.

06 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зі скаргою-вимогою, відповідно до якої просив негайно виплатити йому гарантовану суму відшкодування за рахунок Фонду за його вкладом.

Листом від 12 січня 2017 року № 34-036-741/17 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомив ОСОБА_2 про те, що станом на дату написання цього листа виплати коштів за рахунками позивача, відкритими у ПАТ «КБ «Хрещатик», тимчасово обмежені.

За результатами перевірки правочинів (у тому числі договорів), вкладники ПАТ «КБ «Хрещатик», які мають право на відшкодування коштів за вкладами, будуть включені до реєстру вкладників та до Фонду буде подано додаткова інформація стосовно виплати гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами.

При цьому, листом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 30 грудня 2016 року № 27-48995/16 представника позивача - адвоката ОСОБА_10 було повідомлено про те, що відповідно до наявної інформації у Фонді гарантування вкладів фізичних осіб, рахунки клієнтів (у тому числі й ОСОБА_2В.), були включені до переліку рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 Закону № 4452-VI, а тому до закінчення аналізу та підтвердження відсутності таких ознак Фондом тимчасово призупинено виплати по них.

Відповідно до копії листа № 2-2/676 від 10 лютого 2017 року ОСОБА_2 повідомлено про те, що Уповноваженою особою Фонду направлено до Фонду документи щодо завершення у ПАТ «КБ «Хрещатик» перевірки правочинів (у т.ч. договорів) вкладників - фізичних осіб на предмет виявлення правочинів (у т.ч. договорів), що є нікчемними, внесення доповнень до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та інших пропозицій.

Рішення щодо вкладів, вимоги за якими пред'являються особами, яким було відступлено право вимоги за договором банківського вкладу або кошти були подаровані, Комісією Фонду з питань тимчасових обмежень здійснення неплатоспроможним банком операцій за вкладами ще не прийнято.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

У касаційній скарзі скаржник вказує на те, що суд апеляційної інстанції не надав належної правової оцінки тому, що грошові кошти на рахунок позивача були перераховані 05 квітня 2016 року, тобто у період дії постанови Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» до категорії проблемних», якою запроваджено обмеження на здійснення деяких операцій, у тому числі вкладних.

Крім того, скаржник зазначив, що суд апеляційної інстанції не надав оцінку тому, що у день зарахування коштів на вкладний рахунок позивача, 05 квітня 2016 року, у ПАТ «КБ «Хрещатик» запроваджено тимчасову адміністрацію на підставі постанови правління Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних», у зв'язку з цим ОСОБА_2 не набув статусу вкладника, який має право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів ФГВФО.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на касаційну скаргу Уповноваженої особи фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик», у якому зазначається, що рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, прийнятим на підставі повного встановлення обставин справи, просить залишити рішення суду апеляційної інстанції у силі, а касаційну скаргу - без задоволення.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини третьої статті 211 КАС України (у редакції, чинній на до 15 грудня 2017 року) та частини четвертої статті 328 КАС України (у редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС (у редакції, чинній на до 15 грудня 2017 року) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (у редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України (у редакції, чинній на до 15 грудня 2017 року) встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2018 року відповідає, а викладені у касаційній скарзі доводи скаржника є неприйнятними з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження ФГВФО, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; Закон № 4452-VI).

Частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на дату прийняття такого рішення незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 грн. Фонд не відшкодовує кошти: передані банку в довірче управління; за вкладом у розмірі менше 10 гривень; за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника.

Згідно з положеннями статті 27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр», «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Гарантії Фонду є формою участі держави у системі гарантування вкладів фізичних осіб, передбаченої Законом № 4452-VI; для виконання Фондом відповідних зобов'язань можуть залучатися бюджетні кошти; рішення та дії Фонду чи уповноваженої особи Фонду щодо включення вкладника до переліку осіб, яким необхідно здійснити виплату відшкодування сум вкладів за рахунок коштів Фонду, є рішеннями та діями суб'єкта владних повноважень, який реалізує делеговані державою повноваження по виведенню з ринку неплатоспроможних банків (статті 2, 25).

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що держава через відповідні фінансові та організаційні механізми бере активну участь та створює належні умови для функціонування відповідно до цього Закону системи гарантування вкладів фізичних осіб шляхом забезпечення фізичній особі, яка на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, мала у такому банку вклад (від 10 грн), відшкодування суми коштів, зокрема, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів ФГВФО у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн.

Отже, Закон № 4452-VI пов'язує можливість реалізації права на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами з настанням таких обставин: 1) прийняття Національним банком України рішення про віднесення відповідного банку до категорії неплатоспроможних (у разі, якщо на дату прийняття такого рішення дія договору банківського вкладу закінчилась) або рішення про відкликання банківської ліцензії; 2) наявність на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних у фізичної особи банківського вкладу за договором, укладеним до вказаної дати; 3) наявність на зазначеному банківському вкладі фізичної особи коштів разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10 грн; 4) включення уповноваженою особою Фонду фізичної особи до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми коштів за вкладами, з визначенням конкретної суми відшкодування; 5) затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, відповідно до складеного уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Як встановлено судами попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів, на дату прийняття Правлінням НБУ постанови від 05 квітня 2016 року № 234 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» на депозитному рахунку ОСОБА_2, відкритому відповідно до договору банківського вкладу № 245D-658489 від 10 лютого 2016 року, знаходилась сума 5000,00 доларів.

Кошти вкладу у сумі 5000,00 доларів США переведено ОСОБА_2 на рахунок № 2630.2.194305.001 шляхом надання банку розпорядження власника рахунку № 1522/1 від 01 квітня 2016 року як первісного вкладника за депозитом договором. Внутрішньобанківський переказ здійснено банком 05 квітня 2016 року.

Разом з тим, Уповноваженою особою Фонду позивача не було включено до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів ФГВФО, та тимчасово обмежено (заблоковано) операції за вкладом до завершення перевірки правочинів на наявність ознак нікчемності.

Відповідно до частини першої статті 34 Закону № 4452-VI Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Частинами третьою, п'ятою цієї статті також передбачено, що виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.

Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону № 4452-VI з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

За частиною третьою цієї ж статті правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.

Закон № 4452-VI визначає порядок складання уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, а також підстави та умови, за наявності яких відшкодування суми коштів за банківським вкладом фізичним особам за рахунок коштів ФГВФО не здійснюється.

Порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами визначається Положенням, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року № 14 (далі - Положення № 14).

Відповідно до пункту 5 Положення № 14 Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку такі переліки: перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення; перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, згідно з додатком 3 до цього Положення; переліки: рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку; осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 Закону.

Згідно з положеннями статей 37, 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів шляхом здійснення перевірки вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою статті 38 цього Закону.

Суд зазначає, що на позивача у цій справі поширюється конституційний принцип «для особи приватного права дозволено все, що не заборонено законом», який закріплений в частині першій статті 19 Конституції України та сформульований наступним чином: правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Тоді, як застосовуючи частину третю статті 38 Закону № 4452-VI,Фонд або його уповноважена особа зобов'язані дотримуватися положень частини другої статті 19 Конституції України відповідно до якої, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Забезпечуючи виконання статті 38 Закону 4452-VI відповідач, фактично, позбавлений дискреційних повноважень, під якими слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційним є право суб'єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Так, на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду: 1) діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку; 2) видає накази та розпорядження, дає доручення, обов'язкові до виконання працівниками банку; 4) повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 6) звертається до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку (частини друга та третя статті 37 Закону № 4452-VI).

З аналізу наведеної правової норми вбачається, що Законом № 4452-VI не передбачені такі дії Уповноваженої особи Фонду як блокування коштів за договорами, нікчемність яких може бути встановлена в майбутньому, при формуванні списків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду.

Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 826/11920/15, від 20 листопада 2018 року у справі № 804/4554/15.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що здійснюючи блокування рахунку позивача без надсилання йому повідомлення з приводу нікчемності відповідного правочину (договору банківського вкладу) або транзакції за цим договором, Уповноважена особа Фонду вийшла за межі повноважень, визначених Законом № 4452-VI. У той час, як суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тому, що Уповноважена особа Фонду має діяти виключно на підставі та у порядку, визначеному Законом.

Колегія судів також враховує, що право громадянина на власність як важливий атрибут правової держави і демократичного суспільства закріплено в Конституції України, у якій установлено основні положення щодо власності (статті 13, 41, 142 та 143 Конституції України), закріплено рівність усіх суб'єктів права власності (статті 1 та 13 Конституції України), гарантії права власності та обов'язки власників (статті 13 і 41 Конституції України). Крім того, стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Поширення на грошові кошти, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника), режиму права власності підтверджується положеннями статей 1058, 1066 ЦК України та статей 8, 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні», відповідно до яких, зокрема, власник рахунку має право у будь-який час розпоряджатися коштами, які перебувають на такому рахунку на умовах та у порядку, встановленому Законом та договором.

Дотримання прав вкладників банків передусім проявляється в законодавчих гарантіях повернення всієї суми вкладу та процентів на неї або доходів у іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором банківського вкладу (частина перша статті 1058 ЦК України). У разі визнання банку неплатоспроможним гарантією забезпечення прав вкладників є поетапне відшкодування, в порядку передбаченому законом, суми за вкладом: Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку; у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, в порядку загальних правил відшкодування за процедурами ліквідації.

Аналогічна позиція була висловлена Пленумом Верховного Суду України в постанові від 03 липня 2015 року № 13.

Відповідно до позиції Конституційного Суду України, сформованої в Рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, до обмеження прав належить звуження їх змісту й обсягу, проте сутність змісту основного права не може бути порушена. Крім того, у Рішенні від 22 травня 2018 року № 5-р/2018 Конституційний Суд України зазначив, що обмеження стосовно реалізації конституційних прав не можуть бути свавільними та несправедливими, мають установлюватися виключно Конституцією й законами, переслідувати легітимну мету, бути зумовленими суспільною необхідністю її досягнення, пропорційними й обґрунтованими.

Враховуючи вищенаведене, зміст статті 41 Конституції України поширюється на право вкладника - фізичної особи вимагати отримання відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.

Стосовно доводів скаржника про те, що грошові кошти на вкладний рахунок позивача, відкритий відповідно до укладеного з ПАТ «КБ «Хрещатик» договору банківського вкладу, були перераховані 05 квітня 2016 року, тобто у період дії постанови Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» до категорії проблемних», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею.

Разом з тим, як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджено матеріалами справи, внутрішньобанківська транзакція щодо зарахування коштів на відкритий відповідно до договору банківського вкладу № 245D-658489 «Іменинний» в іноземній валюті від 10 лютого 2016 року рахунок позивача проведена 05 квітня 2016 року, у той час як розпорядження щодо здійснення транзакції було надано банку 01 квітня 2016 року. Рішення Правління Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» прийнято 05 квітня 2016 року.

Разом з тим, як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджено матеріалами справи, розпорядження щодо здійснення транзакції надане 01 квітня 2016 року, тобто до віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 826/10002/15.

На цій підставі колегія суддів відхиляє доводи скаржника стосовно того, що договір банківського вкладу є нікчемним, як такий, що укладений під час дії обмежень, встановлених постановою Правління НБУ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» до категорії проблемних» та у день прийняття постанови Правління НБУ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» від 05 квітня 2016 року.

Перевіряючи правильність застосування норм матеріального та дотримання норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів враховує, що судами попередніх інстанцій інстанції надано правову оцінку діям (бездіяльності) Уповноваженої особи Фонду виключно щодо тимчасового блокування рахунку позивача без повідомлення про нікчемність правочину. При цьому, суди не оцінювали наявність/відсутність ознак нікчемності правочину, укладеного між позивачем та ПАТ «КБ «Хрещатик», оскільки це не було предметом спору у даній справі, у звязку з тим, що відповідне рішення відповідачем на момент звернення позивача до суду не приймалось.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Зокрема, відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини в справі «Золотас проти Греції» стаття 1 Протоколу № 1, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов'язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв'язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном (Zolotas v. Greece, № 66610/09). Подібний висновок викладений у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Капітал Банк АД проти Болгарії» (Capital Bank AD v. Bulgaria, № 49429/99).

У справі «Суханов та Ільченко проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (пункт 35, № 68385/10 та № 71378/10).

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов'язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що рішення суду апеляційної інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, у рішенні апеляційного суду повно і всебічно з'ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду апеляційної інстанції, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко