Справа № 522/9524/18
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2019 р.м.ОдесаСправа № 522/9524/18

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Чернявська Л.М.

Колегія суддів П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурія О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м.Одеси віл 23 жовтня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А :

31 травня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАА № 389273 від 04 травня 2018 року та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначав, що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, так як він не проїжджав на заборонений червоний сигнал світлофору. Крім того, оскаржувана постанова є незаконною, оскільки у даному випадку відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, відсутні докази порушення позивачем вимог КУпАП та ПДР України.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що позивач здійснив проїзд на червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 "е" ПДР України, за що його обґрунтовано притягнуто до відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП. Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували наявність в його діяннях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Постановою Приморського районного суду м.Одеси віл 23 жовтня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить зазначену постанову скасувати та прийняту нову, якою задовольнити його позовні вимоги. Зокрема, апелянт зазначив, що суд першої інстанції фактично переклав на позивача обов'язок доказування, в той час як згідно вимог чинного законодавства саме відповідач повинен довести суду правомірність оскаржуваної постанови.

В зв'язку із неявкою сторін, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно п.2 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

04 травня 2018 року інспектором УПП в Одеській області ДПП ОСОБА_3 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст.122 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. 00 коп.

Зазначеною постановою встановлено, що 04 травня 2018 року о 09:57 год., позивач, керуючи автомобілем AUDI A6, державний номер НОМЕР_1, в м.Одесі по вул. Фонтанська дорога,43, здійснив проїзд на червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 "е" ПДР України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2, в обґрунтування позовних вимог, не надав жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували не відповідність оскаржуваної постанови вимогам закону, та спростовували наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993р. № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306, пунктом 1.9 яких встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пп. "е" п. 8.7.3 ПДР, червоний сигнал світлофора забороняє рух.

Частина 2 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, в т.ч. за проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, у вигляді штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що порушення ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, невичерпний перелік яких наведений у ст.251 Кодексу.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб та забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

На користь висновку про необхідність доведення факту вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відео або фотозйомкою свідчить і зміст ст.283 КУпАП, відповідно до якої постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити в т.ч. відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

На думку судової колегії, відсутність доказів скоєння правопорушення, обґрунтування позиції відповідачем лише внутрішнім переконанням патрульного поліцейського може призвести до випадків безпідставного притягнення осіб до адміністративної відповідальності.

Доводи суду першої інстанції про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження своєї позиції не узгоджуються з вимогами закону.

Так, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відтак, у даному спорі саме відповідач, який заперечує проти позову, має довести правомірність та законність прийнятого рішення.

Аналогічна правова позиція щодо покладення обов'язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року по справі № 201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року по справі № 743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі № 524/5536/17.

Як вбачається з матеріалів справи, будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, відповідачем не надано.

В свою чергу позивач зазначає, що рухався по Економічному провулку та виїжджав на вул.Фонтанська дорога, перетинаючи перехрестя на зелений сигнал світлофора.

Враховуючи викладене, беручі до уваги невизнання позивачем своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, судова колегія приходить до висновку, що відповідачем не надано доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, та як наслідок, правомірності прийняття оскаржуваної постанови.

Суд першої інстанції не врахував наведені норми права, надав невірну правову оцінку обставинам справи, в зв'язку з чим прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до п.3,п.4 ч.1 ст.317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325,272 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 23 жовтня 2018 року - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якої позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАА № 389273 від 04 травня 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст.122 КУпАП.

Закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений та підписаний колегією суддів 28 січня 2019 року.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко