Справа № 160/8442/18
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2019 року Справа № 160/8442/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
при секретарі Скупейко І.М.
представника позивача Верхуши Я.О.
представника відповідача Лейченко І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Комунального підприємства "Автобаза №1" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання неправомірними дій та скасування постанови, -
09.11.2018 року Комунальне підприємство "Автобаза №1" (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати неправомірними дії Головного управління Держпраці у Дніпропетровської області по винесенню постанови про накладення штрафу № ДН1624/263/АВ/МГ-ФС/668 від 25.10.2018;
- визнати незаконною та скасувати постанову Управління Держпраці у Дніпропетровської області про накладення штрафу в розмірі 148 000,0 грн. № ДНІ624/263/АВ/МГ-ФС/668 від 25.10.2018.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 р. відкрито провадження у адміністративній справі та призначено її розгляд в судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.
Представником відповідача надано письмовий відзив на адміністративний позов в обґрунтування якого зазначено,що відповідачем в період з 04.10.2018 року по 10.10.2018 року було здійснено інспекційне відвідування Комунального підприємства «Автобаза № 1» з питань оформлення трудових відносин, додержання режиму роботи та своєчасності та повноти нарахування і виплати заробітної плати. Перевіркою встановлено порушення вимог чинного трудового законодавства.КП Автобаза №1 є госпрозрахунковим підприємством. Умовами п. 5.5 ПВТР колективного договору Підприємства на 2017 рік для сторожів запроваджено підсумований облік робочого часу з обліковим періодом місяць. При підсумованому обліку робочого часу роботу працівників оплачують за відпрацьовану норму робочого часу, а нічні, святкові, надурочні години -за годинною тарифною ставкою залежно від кількості фактично відпрацьованих годин.
Перевіркою документів первинного обліку встановлено: оплата понадурочних годин сторожів у 2017 році проведена з урахуванням відпрацьованих годин згідно графіку роботи сторожів (12-годинна змінна денна, 12-годинна зміна нічна, 48 годин вихідний), а не норми робочого часу, встановленої законодавчо, без додержання «Методичних рекомендацій щодо застосування підсумованого обліку робочого часу», затверджених наказом Мінпраці України від 19.04.2006 № 138. При нарахуванні оплати понадурочних годин за 2017 рік не врахована різниця часу, як передбачено Методичними рекомендаціями №138. Оплата за всі години надурочної роботи провадиться в кінці облікового періоду.На момент інспекційного відвідування зазначені суми не виплачені, що становить порушення встановлених термінів оплати праці більше як один місяць. Зазначене вказує на порушення вимог ч. 1 ст. 115 КЗпП України «Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата».За результатами інспекційного відвідування був складений акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю від 10.10.2018 року № ДН1624/263/АВ. На підставі акта№ ДН1624/263/АВ винесено припис № ДН1624/263/АВ/П від 11.10.2018 року та оскаржувану Постанову про накладення штрафу уповноваженими особами від 25.10.2018 року № ДН1624/263/АВ/МГ-ФС/668.Відповідач вважає, що постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 25.10.2018 року № ДН1624/263/АВ/МГ-ФС/668 є законною та обґрунтованою, винесеною на підставі та у відповідності до норм діючого законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування. З огляду на викладене, просить в задоволенні позовних вимог відмовити.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов в повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог зазначив про обставини, викладені в позовній заяві.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, просила в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції надала пояснення, аналогічні зазначеним у відзиві на позов.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідно до наказу Головного Управління від 03.10.2018 р. № 828-І та направлення від 04.10.2018 р. № 298 головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Криворізькому регіоні Харченко Маргаритою Броніславівною у період з 04 жовтня 2018 року по 10 жовтня 2018 року було здійснено інспекційне відвідування Комунального підприємства «Автобаза № 1» з питань оформлення трудових відносин, додержання режиму роботи та своєчасності та повноти нарахування і виплати заробітної плати.
За результатами інспекційного відвідування був складений Акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю від 10 жовтня 2018 року № ДН1624/263/АВ (далі -акт № ДН1624/263/АВ).
На підставі акта№ ДН1624/263/АВ винесено припис № ДН1624/263/АВ/П від 11 жовтня 2018 року.
Згідно з висновками, викладеними в Акті № ДН1624/263/АВ, встановлено порушення вимог чинного трудового законодавства.
Умовами п. 5.5 ПВТР колективного договору Підприємства на 2017 рік для сторожів запроваджено підсумований облік робочого часу з обліковим періодом місяць. При підсумованому обліку робочого часу роботу працівників оплачують за відпрацьовану норму робочого часу, а нічні, святкові, надурочні години - за годинною тарифною ставкою залежно від кількості фактично відпрацьованих годин.
Перевіркою документів первинного обліку встановлено: оплата понадурочних годин сторожів у 2017 році проведена з урахуванням відпрацьованих годин згідно графіку роботи сторожів (12-годинна змінна денна, 12-годинна зміна нічна, 48 годин вихідний), а не норми робочого часу, встановленої законодавчо, без додержання «Методичних рекомендацій щодо застосування підсумованого обліку робочого часу, затверджених наказом Мінпраці України від 19.04.2006 р. № 138».
При нарахуванні оплати понадурочних годин за 2017 рік не врахована різниця часу, як передбачено Методичними рекомендаціями №138. Оплата за всі години надурочної роботи провадиться в кінці облікового періоду.
На підставі висновків акту перевірки № ДН1624/263/АВ від 10.10.2018 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області винесено постанову № ДНІ624/263/АВ/МГ-ФС/668 від 25.10.2018 р. про накладення штрафу в розмірі 148920,00 грн.
Позивачем надано докази в обґрунтування усунення порушень, зазначених в акті інспекційного відвідування, а саме, копії: відомості розподілу виплат; бухгалтерської довідки; розрахунків оплати надурочних годин.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положення про Державну службу України з питань праці, затверджено постановою Кабінету Міністрів України №96 від 11.02.2015 р. (далі Положення №96).
Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб (п. 1 Положення № 96).
Пунктом 2 Положення № 96 передбачено, що Держпраці у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Відповідно до п. 7 Положення № 96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Відповідач є суб'єктом владних повноважень - територіальним органом Державної служби України з питань праці.
Підстави, порядок, процедура здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про працю фізичними особами встановлено Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 № 877-V (далі Закон № 877-V), Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою КМУ від 26.04.2017 року №295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України" (далі - Порядок №295).
Частиною 4 статті 2 Закону № 877-V передбачено, що заходи контролю здійснюються, зокрема, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.
Відповідно до ч.5 ст.2 Закону № 877-V зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.
Аналіз вказаної норми свідчить про те, що норм Закону № 877-V повинні дотримуватися всі органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, а також, зазначено норми, які повинні бути дотримані вказаними органами у будь-якому випадку.
Зокрема, підстави проведення інспекційних відвідувань щодо додержання законодавства про працю встановлені також п.5 Порядку №295.
Відповідно до пп. 3 п. 5 Порядку № 295 інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.
Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об'єкта відвідування. (п. 20 Порядку № 295).
Відповідно до п. 19 Порядку № 295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.
Відповідно до п. 21 Порядку № 295 якщо об'єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід'ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об'єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.
Суд зазначає, що на дату складання акту інспекційного відвідування ніяких зауважень щодо акту інспекційного відвідування не було, тому при винесенні припису відповідач діяв відповідно до норм чинного законодавства.
Згідно статті 62 КЗпП України на безперервно діючих підприємствах, в установах, організаціях, а також в окремих виробництвах, цехах, дільницях, відділеннях і на деяких видах робіт, де за умовами виробництва (роботи) не може бути додержана встановлена для даної категорії працівників щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, допускається за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації запровадження підсумованого обліку робочого часу з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин (статті 50і 51).
У відповідності до пункту 2 Методичних рекомендацій щодо застосування підсумованого обліку робочого часу, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19.04.2006 р. № 138 (далі - Методичні рекомендації) підсумований облік робочого часу запроваджується на підприємстві роботодавцем за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації, а у разі його відсутності це питання відповідно до статті 7 Закону України "Про колективні договори і угоди" може бути врегульовано колективним договором.
У відповідності до пункту 3 Методичних рекомендацій при підсумованому обліку робочого часу робота працівників регулюється графіками роботи (змінності), які розробляються роботодавцем і погоджуються з виборним органом первинної профспілкової організації, а в разі його відсутності можуть бути передбачені в колективному договорі. Графіки роботи (змінності) розробляються таким чином, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин, передбаченого ст. 50 та 51 КЗпП.
Відповідно до статті 50 КЗпП України нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень.
Підприємства і організації при укладенні колективного договору можуть встановлювати меншу норму тривалості робочого часу, ніж передбачено в частині першій цієї статті.
Згідно пункту 6 Методичних рекомендацій обліковий період установлюється в колективному договорі підприємства. Він охоплює робочий час і години роботи у вихідні і святкові дні, години відпочинку. Щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, встановлена графіком, може коливатися протягом облікового періоду, але загальна сума годин роботи за обліковий період має дорівнювати нормі робочого часу в обліковому періоді.
Обліковим періодом при підсумованому обліку робочого часу, як правило, є місяць. В окремих випадках застосовуються інші облікові періоди - декада (10 календарних днів місяця), квартал, півріччя, рік тощо. У сільському господарстві (в рільництві) може застосовуватися розрахунковий річний період (від початку весняно-польових до закінчення осінньо-польових робіт).
Пунктом 10 Методичних рекомендацій передбачено, що при підсумованому обліку робочого часу час, відпрацьований понад норму тривалості робочого часу за обліковий період, вважається надурочним і оплачується згідно зі ст. 106 КЗпП. Оплата за всі години надурочної роботи провадиться в кінці облікового періоду.
Робота понад норму робочого часу, передбаченого графіком в окремі дні, тижні, місяці облікового періоду, при збереженні норми робочого часу за обліковий період, не є надурочною роботою. Переробіток норми робочого часу, що виникає в окремі дні при підсумованому обліку, може компенсуватися додатковими днями відпочинку або відповідним зменшенням тривалості роботи в інші дні облікового періоду.
Згідно пункту 12 Методичних рекомендацій підсумований облік робочого часу кожного працівника здійснюється за табелем виходів на роботу та затвердженим графіком роботи (змінності) за обліковий період. Облік робочого часу по кожному працівнику має провадитись наростаючим підсумком з початку встановленого облікового періоду.
Загальна кількість надурочних годин за обліковий період визначається як різниця між фактично відпрацьованим часом і нормою годин за цей період. При підрахунку нормальної кількості робочих годин облікового періоду виключаються дні, які за графіком або розпорядком роботи припадають на час, упродовж якого працівник відповідно до законодавства був звільнений від виконання своїх трудових обов'язків (відпустка, виконання державних або громадських обов'язків, тимчасова непрацездатність тощо).
Час, відпрацьований понад нормальну тривалість робочого часу, визначається як різниця між фактично відпрацьованим часом роботи згідно з табелем обліку робочого часу та нормою тривалості робочого часу за обліковий період. Час, відпрацьований понад норму тривалості робочого часу за обліковий період, вважають надурочним (оплачують відповідно до ст. 106 КЗпП). Оплата за всі години надурочної роботи провадиться в кінці облікового періоду. Робота понад норму робочого часу, передбаченого графіком в окремі дні, тижні, місяці облікового періоду, при збереженні норми робочого часу за обліковий період не є надурочною роботою.
Відповідно до статті 64 КЗпП України надурочні роботи можуть провадитися лише з дозволу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) підприємства, установи, організації.
Згідно частини 2 статті 65 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен вести облік надурочних робіт кожного працівника.
У разі підсумованого обліку робочого часу робота у святкові й неробочі дні (стаття 73 КЗпП України) за графіком включається в норму робочого часу за обліковий період, установлену на підприємстві. Години роботи, що перевищують цю норму, вважаються надурочними й оплачується в подвійному розмірі.
Як було встановлено у судовому засіданні,позивач фактично не заперечує наявність порушень, що були виявлені під час перевірки, проте вважає, що у зв'язку з тим, що вказані порушення було усунуто до закінчення перевірки, оскаржувана постанова про накладення штрафу винесена протиправно. Крім того, позовні вимоги вмотивовані наявністю процедурних порушень, що передували винесенню оскаржуваної постанови.
Кодекс законів про працю України від 10.12.1971 № 322-VIII (далі КЗпП України) регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників.
Статтею 265 КЗпП України передбачена відповідальність за порушення законодавства про працю.
Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затверджений постановою Кабінету Міністрів України постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі - Порядок №509) визначає механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення".
Відповідно до п. 2 Порядку № 509 однією з підстав для накладення штрафів є акт про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.
Отже, підставою для накладення штрафів є виявлені під час перевірки порушення законодавства про працю, зафіксовані в акті перевірки.
Так, у зв'язку з виявленими в ході інспекційного відвідування порушеннями вимог законодавства про працю, Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській областівинесено постанову № ДНІ624/263/АВ/МГ-ФС/668 від 25.10.2018 р. про накладення штрафу в розмірі 148 920,0 грн.
Виявленні порушення були усунуті позивачем в добровільному порядку у встановлений у приписі строк, проте, на переконання суду, у відповідача був наявний обов'язок щодо накладення на позивача штрафу з огляду на наступне.
Так, частиною 11 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб'єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються,
Як було вище зазначено, згідно ч. 4 ст.2 Закону України «Про засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» заходи контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.
При цьому, ч. 5 вказаної статті передбачено, що зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.
Виходячи із системного аналізу вказаних норм вбачається, що всі інші норми Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не поширюються на відносини, які виникають під час здійснення заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, в тому числі, і положення ч.11 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Відповідно до п.27 Порядку №295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.
Згідно п.28 Порядку №295 у разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються.
Однак, відповідно до положень п. 29 Порядку № 295 заходи про притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.
Крім того, норми ч. 11 ст. 7 Закону №877-V відсутні у переліку норм, наведеному у ч. 5 ст. 2 Закону №877-V, дотримання яких для відповідача є обов'язковим.
Отже, до даного випадку норми ч. 11 ст. 7 Закону №877-V не застосовуються.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 22.03.2018 р. справа №697/2073/17.
Враховуючи викладене та те, що позивачем допущено порушення законодавства України в частині виплати заробітної плати не у повному обсязі, суд дійшов висновку про те, що відповідачем правомірно прийнято спірну постанову про накладення штрафу.
Доводи представника позивача щодо процедурних порушень при винесенні оскаржуваної постанови не приймаються судом до уваги, оскільки вказані процедурні порушення не нівелюють порушень норм трудового законодавства, допущених позивачем.
Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене у сукупності, суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваної постанови відповідач діяв обґрунтовано, тобто з урахування всіх обставин, що мають значення при прийняття рішення.
З огляду на наведене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.
Керуючись ст. ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 293, 295 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства "Автобаза №1" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання неправомірними дій та скасування постанови - відмовити.
Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2019 р. у справі № 160/8442/18.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тесту судового рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складений 24 січня 2019 року.
Суддя О.С. Рябчук М.М.Бухтіярова