Справа № 0940/2433/18
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2019-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" січня 2019 р. справа № 0940/2433/18
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій, -
В С Т А Н О В И В:
20.12.2018 ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1С.) звернувся в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі відповідач) про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у врахуванні до заробітку при обчисленні пенсії періоду отримуваної заробітної плати за 2002-2003 роки, вказаної у довідці від 29.10.2003 за №2147, виданої ТОВ «Сервісна Бурова Компанія» за виключенням районного коефіцієнту та північної надбавки, а також зобов'язання відповідача врахувати до заробітку при обчисленні пенсії вказаний період із зазначеною заробітною платою та перерахувати пенсію з дня її призначення з 08.03.2018.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем безпідставно не взято до розрахунку пенсії довідку про заробітну плату від 29.10.2003 за №2147 (за виключенням районного коефіцієнту та північної надбавки), видану ТОВ «Сервісна Бурова Компанія» за період з жовтня 2002 року по вересень 2003 року. Позивач вважає такі дії неправомірними та просить задовольнити позов.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.12.2018 даний позов залишено без руху у звязку з невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а позивачу надано строк для усунення недоліків.
У звязку із усуненням недоліків позовної заяви, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.01.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач скористався правом на подання відзиву, який надійшов на адресу суду 21.01.2018, в якому позовних вимог не визнав. Представник ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області просив у задоволенні позову відмовити на тій підставі, що позивач надав довідку про заробітну плату від 29.10.2003 за №2147, видану ТОВ «Сервісна Бурова Компанія» за період з жовтня 2002 року по вересень 2003 року, однак дана довідка не підтверджена первинними документами. Зазначає, що управлінням було направлено запит в управління Пенсійного фонду м. Ноябрськ Ямало-Ненецького автономного округу Тюменської області щодо підтвердження заробітної плати первинними документами, відповідь на який надійшла 11.04.2018, згідно якої повідомлено, що запит відповідача перенаправлений в Муніципальний архів. 23.08.2018 відповідачем повторно зроблено запит щодо перевірки заробітної плати позивача, однак відповідь не надійшла (а.с. 36-37).
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив наступне.
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в ОСОБА_2 обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та з 08.03.2018отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Згідно записів трудової книжки позивач з 05.10.2001 по 30.10.2003 працював у ТОВ «Сервісна Бурова Компанія» оператором 2 розряду (а.с. 9-10). Вказане підтверджується також архівною випискою від 28.03.2018 за №К-195 (а.с. 20) та особовою карткою (а.с. 21-22).
04.12.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з врахуванням довідки про заробітну плату від 29.10.2003 за №2147 (за виключенням районного коефіцієнту та північної надбавки), виданої ТОВ «Сервісна Бурова Компанія» за період з жовтня 2002 року по вересень 2003 року (а.с. 18).
ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області від 13.12.2018 за №112/К-15, позивачу відмовлено у зарахуванні періоду отримуваної заробітної плати за період з 01.10.2002 по 30.09.2003 до розрахунку пенсії, мотивуючи свою відмову тим, що така заробітна плата не підтверджена первинними документами. При цьому повідомлено, що відповідачем зроблено запит в управління Пенсійного фонду м. Ноябрськ Ямало-Ненецького автономного округу Тюменської області щодо підтвердження заробітної плати первинними документами. 11.04.2018 надійшла відповідь за №2104/04, згідно якої запит відповідача перенаправлений в Муніципальний архів. 23.08.2018 відповідачем повторно зроблено запит щодо перевірки заробітної плати позивача, однак відповідь не надійшла (а.с. 19).
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Згідно вимог пункту 2 статті 6 Угоди від 13.03.1992 для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільговій основі і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, отриманий на території любої із цих країн, а також на територіях колишнього СССР за час до вступу в силу даної Угоди.
Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах-учасницях Угоди введена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії (пункт 3 статті 6 вказаної Угоди від 03.03.1992).
В свою чергу, статтею 5 Угоди від 13.03.1992 визначено, що дана Угода розповсюджується на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.
Отже, наведені положення Угоди передбачають, що пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні.
Безпосередній зміст Угоди не містить обмежень щодо врахування його положень при призначенні чи перерахунку пенсії.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 за №1058-ІV (далі Закон №1058). Цим Законом держава визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на час призначення пенсії), для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Згідно вимог пункту 1 статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.
Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).
Згідно ч. 1 ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перерахунок пенсії за віком, призначеної до набрання чинності цим Законом, здійснюються за нормами цього Закону на підставі документів, про вік, страховий стаж, заробітну плату (доходів) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Частиною 1 ст. 58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов'язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» врегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до цього Закону, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за №22-1 (далі Порядок №22-1).
Згідно пункту 2.10 Порядку №22-1, Довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Згідно пункту 2.23 зазначеного Порядку, документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.
Із змісту заяви позивача від 04.12.2018 та відповіді відповідача від 13.12.2018 за №112/К-15 слідує, що ОСОБА_1 надав відповідачу саме оригінал довідки про нараховану та сплачену заробітну плату, форма і зміст якої повністю відповідає встановленим у Додатку 1 до Порядку № 22-1.
Таким чином, позивач виконав всі передбачені профільним законом та відповідними підзаконними актами для особи, яка звертається до пенсійного органу про призначення (перерахунок) пенсії дії і надав всі необхідні для такого призначення (перерахунку) документи.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Аналогічна норма міститься в Законі України «Про пенсійне забезпечення». Так, згідно ст. 101 даного Закону, органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
Тобто, саме на Пенсійний фонд покладено обов'язок щодо здійснення виплат пенсій з урахуванням вимог пенсійного законодавства, а також щодо контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, що виключає можливість виплати пенсій, виплата яких не передбачена чинним законодавством, навіть за умови послідуючого відшкодування відповідних втрат Пенсійного фонду сторонніми особами.
Таким чином, підставою для перерахунку пенсії є виключно довідки про заробітну плату, видані підприємствами, установами, організаціями або трудовими архівами на підставі первинних документів.
Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Згідно статті 49 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.
Як вже встановлено судом, згідно записів трудової книжки, позивач з 05.10.2001 по 30.10.2003 працював у ТОВ «Сервісна Бурова Компанія» оператором 2 розряду (а.с. 9-10). Вказане підтверджується також архівною випискою від 28.03.2018 за №К-195 (а.с. 20) та особовою карткою (а.с. 21-22).
З огляду на зазначене, довідка про заробітну плату позивача від 29.10.2003 за №2147, видана ТОВ «Сервісна Бурова Компанія» за період з жовтня 2002 року по вересень 2003 року (а.с. 18), відповідає всім вимогам та підтверджується записами в трудовій книжці.
Доказів, які б свідчили про недостовірність записів у довідці та трудовій книжці позивача, відповідачем суду не надано, а тому безпідставно не взяті для розрахунку розміру пенсії.
Крім того, суд зазначає, що відсутність первинних документів про розміри заробітної плати позивача за період з жовтня 2002 року по вересень 2003 року, вказаних в довідці від 29.10.2003 за №2147, не залежить від волі позивача і не може бути підставою для відмови у перерахунку його пенсії.
Суд підкреслює, що відповідач не вимагав від позивача надання будь-яких додаткових документів на підтвердження обґрунтованості довідки від 29.10.2003 за №2147, а лише на повторне звернення позивача, більше ніж через три місяці після первинного його звернення, повідомив про відповідний запит за місцем колишньої роботи позивача.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.
Пунктом 1 частини 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що верховенство права є однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини у Рішенні «Суханов та Ільченко проти України» (Рішення від 26.09.2014) зауважив, що вимоги заявників щодо надбавки до пенсії безперечно підпадають під дію статті 1 Першого протоколу і що їх можна вважати «майном» у значенні цього положення. Питання полягає у тому, чи можуть вважатися майном у значенні цього положення твердження заявників про те, що вони мають право на певні суми виплат, і якщо так, чи є їх невиплата втручанням у право на мирне володіння майном. (п. 34).
Суд нагадує, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. (п. 35).
У справі «Трегубенко проти України» (Рішення від 02.11.2004, п. 53) Європейський суд з прав людини зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, interalia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов'язково повинно відповідати принципу пропорційності.
Як неодноразово зазначав Суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію. Далі Суд зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення щодо Брумареску параграф 78).
В Рішенні від 20.11.2011 у справі «Рисовський проти України» Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (п. 70).
Судом встановлено, що у даній справі відповідачем не дотримано справедливого балансу інтересів позивача та суспільства, порушено його право на отримання пенсійних виплат, на отримання яких він мав законні сподівання. Крім того, пенсійним органом не витримано принципу належного врядування, оскільки він на протязі тривалого часу не повідомляв позивачу про причини, з яких той позбавлений права на перерахунок пенсії, поклавши таким чином на позивача індивідуальний і надмірний тягар.
Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Оскільки, розглядаючи заяву позивача від 04.12.2018, і відхиляючи її, відповідач діяв з порушенням вимог пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 8, 9 та 10 зазначеної норми КАС України, його дії є протиправними, та як наслідок, порушені права позивача підлягають поновленню шляхом задоволення позовних вимог.
При цьому строк, з якого слід перерахувати пенсію позивачу є 08.03.2018, тобто дата, коли позивачу призначено пенсію.
Сумніви відповідача у можливій недостовірності даних, відображених в довідці, підлягають перевірці відповідно до норм законодавства і лише у випадку об'єктивного підтвердження таких сумнівів пенсіонера може бути позбавлено відповідних виплат.
Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд зазначає, що відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.
Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Кафарський В.В.