Справа № 580/39/19
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року справа № 580/39/19

15 год. 30 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: судді - Трофімової Л.В., за участі секретаря - Безпалого А.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 580/39/19

за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) [позивач - не прибув]

до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, ідентифікаційний код юридичної особи в ) [представник відповідача - не прибув]

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, прийняв рішення.

02.01.2019 ОСОБА_1, звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо нездійснення перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.01.2018 до 31.07.2018 на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області від 31.07.2018 № 1274-04/18;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області від 31.07.2018 № 1274-04/18.

Ухвалою від 08.01.2019 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 17.01.2019 об 11 год. 30 хв. Ухвалою від 17.01.2019 розгляд справи відкладено до 22.01.2019.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що з 22.09.2016 отримує грошове утримання судді у відставці. 01.08.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив провести перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2018 та надав довідку ТУ ДСА у Черкаській області від 31.07.2018 №1274-04/18. 06.11.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання інформації щодо розміру довічного грошового утримання судді у відставці та часу з якого буде проведено перерахунок такого утримання. Станом на 27.12.2018 відповідачем відповіді не надано, що на думку позивача свідчить про його протиправну бездіяльність. Позивач зазначає, що механізм перерахування посадових окладів працюючих суддів та розмірів довічного грошового утримання суддів у відставці з 01.01.2018 здійснюється з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 1762 грн. за Законом України від 15.05.2018 №2415-VIII «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав». Позивач зазначає, що відповідно до частини 4 статті 142 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Позивач у судове засідання 22.01.2019 не прибув, 15.01.2018 звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі.

21.01.2019 відповідачем подано відзив на позовну заяву де зазначено, що Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачає здійснення перерахунку пенсії з першого числа місяця, у якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно (частина 4 статті 45 Закону). Відповідно до пункту 4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, перерахунок щомісячного довічного утримання здійснюється з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою. Враховуючи, що позивач звернувся із заявою про проведення перерахунку 01.08.2018, позивачу правомірно було проведено перерахунок з 01.08.2018. Також зазначено, що листом від 12.10.2018 вих.№76/Л-10 позивача повідомлено, що згідно його заяви від 01.08.2018 проведено перерахунок з 01.08.2018, відповідно до якого загальний розмір грошового утримання позивача становить 25600,56 грн. Представник відповідача у судове засідання не прибув, 22.01.2019 звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно частини 3 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду та відсутності потреби заслухати свідка чи експерта суд вирішив розглянути справу у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем і відповідачем аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 22.09.2016 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує довічне грошове утримання судді у відставці, призначене відповідно до Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів».

01.08.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив провести перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2018 відповідно до довідки територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області від 31.07.2018 № 1274-04/18.

06.11.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання інформації щодо розміру довічного грошового утримання судді у відставці та часу з якого буде проведено перерахунок такого утримання.

Станом на час розгляду справи доказів розгляду заяви позивача від 06.11.2018 відповідачем не надано.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2018 до 31.07.2018, позивач звернувся до суду.

Статтею 126 Конституції України встановлено, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Згідно частини 4 статті 142 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до пункту 3 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VІІІ (далі - Закон № 1774) було встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у сумі 1600 грн. 21.07.2018 у газеті «Голос України» опубліковано Закон України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» від 15.05.2018 № 2415-VІІІ (далі - Закон № 2415), яким внесено зміни до Закону №1774-VІІІ від 06.12.2016, зокрема у абзаці 2 пункту 3 розділу II «прикінцеві та перехідні положення» слово та цифри « 1600 гривень» замінено словами та цифрами «прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року». Закон № 2415 набрав чинності з 22.07.2018.

Згідно пункту 24-25 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить: 1) з 1 січня 2017 року: а) для судді місцевого суду - 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; в) для судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) з 1 січня 2018 року: а) для судді місцевого суду - 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. У інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Відповідно до статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до частини 4 статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» незалежність судді забезпечується, зокрема окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установлених законом; належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. Згідно частини 4 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Оскільки Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII пов'язує здійснення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання із зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, у позивача виникли підстави для перерахунку щомісячного грошового утримання для суддів у відставці.

Оскільки з 01.01.2018 посадовий оклад суддів встановлюється, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 1762 грн., то саме з цієї дати зміна грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, є підставою для проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Надаючи оцінку доводам відповідача про те, що Закон №2415 набрав чинності з 22.07.2018, тому перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивачу здійснено з 01.08.2018, оскільки закони не мають зворотної дії у часі, суд зазначає про таке.

Відповідач помилково тлумачить норми Закону №2415 щодо дії закону у часі. Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Закон №2415 набрав чинності з 22.07.2018 та містить застереження щодо зворотної дії у часі правової норми щодо зміни розрахункової величини, з якої обраховується суддівська винагорода, а саме: не з 1600 грн., а з прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач має право на перерахування розміру щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2018 з огляду на бюджетне законодавство.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2017 встановлено у сумі 1600 грн.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2018 встановлено у сумі 1762 грн.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно Кодексу адміністративного судочинства України (частини 1 статті 77) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до частини 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пункту 59 Висновку Консультативної ради європейських суддів (далі - КРЄС) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи з питання «Правосуддя та суспільство» зазначено, що юридичні поняття та норми можуть бути вичерпно пояснені цитуванням законодавства або судових рішень.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини Shchokin проти України від 14.01.2011, № 23759/03 та № 37943/06 зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року у тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (рішення у справі Spacek, s.r.o. проти Чеської Республіки від 09.11.1999, № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави у національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (рішення у справі Beyeler проти Італії від 28.05.2002 № 33202/96).

Принцип належного урядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки. Суд враховує правову позицію, викладену ЄКПЛ у рішенні у справі Rysovskyy проти України від 20.10.2011, № 29979/04 щодо принципів застосування ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема щодо необхідності додержання принципу «належного урядування» при втручанні держави в право особи на мирне володіння своїм майном складовим якого є правомірні очікування.

Принцип юридичної визначеності є одним із елементів цінності верховенства права.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі Fedorenko проти України від 01.06.2006, №25921/02 Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «на явне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності».

Правомірні очікування позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання за бюджетним законодавством у більшому розмірі з 01.01.2018 передбачені чинними нормами законів України та на них поширюється режим «існуючого майна».

Суд зазначає, що законне сподівання позивача щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2018 пов'язане з поширенням дії Закону № 2415 на правовідносини, що виникли до його прийняття, у співвідношенні із зміною Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Надаючи оцінку діям відповідача на відповідність вимогам частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що не здійснивши перерахунок та виплату суми перерахованого довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2018 до 31.07.2018 відповідач діяв не у спосіб, що визначений Конституцією та законами України; з використанням повноваження не з метою, з якою це повноваження надано, необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Судом встановлено, що з серпня 2018 року відповідачем здійснено перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого станом на 01.01.2018 у сумі 1762 грн. відповідно до довідки територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області від 31.07.2018 № 1274-04/18.

Суд дійшов висновку, що для відновлення порушеного права позивача необхідно зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 до 31.07.2018, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 у сумі 1762 грн. відповідно до довідки територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області від 31.07.2018 № 1274-04/18.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку задоволення позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, що належать відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Враховуючи, що позивач, позовні вимоги якого задоволено, звільнений від сплати судового збору, а доказів понесення інших судових витрат не надано, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 73-78, 90, 118, 139, 242-245, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо нездійснення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 до 31.07.2018 на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області від 31.07.2018 № 1274-04/18.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, Черкаська область, 18000, ) здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) за період з 01.01.2018 до 31.07.2018 на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області від 31.07.2018 № 1274-04/18.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5. пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1];

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області [вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, ідентифікаційний код юридичної особи в ].

Повне судове рішення складено 22.01.2019.

Суддя Л.В. Трофімова