Справа № 802/2628/17-а
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 січня 2019 року

Київ

справа №802/2628/17-а

адміністративне провадження №К/9901/58129/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та кредит» про зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та кредит» на рішення Вінницького окружного адміністративного суду у складі судді Дмитришеної Р.М. від 22 березня 2018 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Матохнюка Д.Б., Боровицького О.А., Полотнянка Ю.П. від 05 липня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» (далі - Уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», відповідач), у якому просила зобов'язати Уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» включити вимоги ОСОБА_2 до реєстру вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» для подальшого задоволення у відповідності черговості та порядку, встановлених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у лютому 2016 позивач звернулась із заявою до відповідача про включення до реєстру кредиторів банку. Однак, листом відповідач повідомив ОСОБА_2 про відмову у включенні її до реєстру вимог кредиторів, оскільки останньою пропущено строк заявлення вимог. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки відповідний строк пропущено з поважних причин, на підтвердження чого подано медичну довідку.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 22 березня 2018 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2018 року, адміністративний позов задоволено.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з поважності причин пропуску позивачем строку для включення його до списку кредиторських вимог банку, оскільки позивач з 10 січня 2016 року по 23 лютого 2016 року перебувала на стаціонарному лікуванні, що підтверджено довідкою медичного закладу.

Не погоджуючись з рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 22 березня 2018 року та постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2018 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, Уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» звернулася із касаційною скаргою до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, у якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та закрити провадження у справі.

У касаційній скарзі скаржник вказує на те, що суди попередніх інстанцій дійшли до помилкового висновку про те, що спірні правовідносини між позивачем та Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» мають публічно-правовий характер, оскільки відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постановах від 14 квітня 2018 року у справі № 826/7532/16 та від 23 травня 2018 року у справі № 811/568/16, спір про включення кредиторських вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до частини шостої статті 346 КАС України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду в усіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції.

Враховуючи, що учасник справи оскаржує рішення суду апеляційної інстанції, у тому числі з підстав порушення правил предметної юрисдикції, то за правилами частини шостої статті 346 КАС України є підстава для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що здійснення правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі -Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов'язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» («Golder v. the United Kingdom») від 21 лютого 1975 року, заява № 4451/70, § 36). Проте ці права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність вказаних прав (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Станєв проти Болгарії» («Stanev v. Bulgaria») від 17 січня 2012 року, заява № 36760/06, § 230).

Європейський суд з прав людини у пункті 44 Рішення від 25 лютого 1993 року у справі «Доббертен проти Франції» зазначив, що частина перша статті 6 Конвенції змушує держав-учасниць організувати їх судову систему в такий спосіб, щоб кожен з їх судів і трибуналів виконував функції, притаманні відповідній судовій установі (Dobbertin v. France № 88/1991/340/413).

Керуючись статтями 341, 345, 346, 347, 359 КАС України,

У Х В А Л И В:

Справу за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та кредит» про зобов'язання вчинити дії передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко