Справа № 2540/3072/18
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2019-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 січня 2019 року

Київ

справа №2540/3072/18

касаційне провадження №К/9901/1170/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: Бившевої Л.І. (суддя-доповідач), Юрченко В.П., Шипуліної Т.М., розглянув матеріали касаційної скарги Головного управління ДФС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.10.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2018 у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату судового боргу (недоїмки), рішень про застосування штрафних санкцій,

У С Т А Н О В И В:

Чернігівський окружний адміністративний суд рішенням від 17.10.2018, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2018, позов задовольнив повністю: визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Чернігівській області від 06.06.2018 № 9 в частині збільшення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 42837,27 грн, у тому числі 34269,82 грн. за податковими зобов'язаннями та 8567,45 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Чернігівській області від 06.06.2018 № 9, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 застосовано штраф у розмірі 340,00 грн; визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Чернігівській області від 06.06.2018 № 9 в частині збільшення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 суми грошового зобов'язання за платежем військовий збір на суму 3701,38 грн, у тому числі 2961,11 грн. за податковими зобов'язаннями та 740,27 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); визнав протиправною та скасував вимогу Головного управління ДФС у Чернігівській області про сплату боргу (недоїмки) від 06.06.2018 № Ф-9 в частині вимоги від фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 сплати недоїмки з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 32507,04 грн; визнав протиправним та скасував рішення Головного управління ДФС у Чернігівській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 06.06.2018 № 9 в частині застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 штрафних санкцій в сумі 7039,98 грн; визнав протиправним та скасував рішення Головного управління ДФС у Чернігівській області про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 06.06.2018 № 9, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 застосовано штраф у розмірі 340,00 грн.

Головне управління ДФС у Чернігівській області 09.01.2019 подало до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.10.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2018.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, зокрема статті 177 Податкового кодексу України та процесуального права без зазначення таких норм.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суд першої інстанції ухвалою від 12.09.2018 призначив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, виходили з того, що недоведення податковим органом отримання позивачем інших доходів, ніж від провадження підприємницької діяльності у межах обраного ним виду діяльності, що свідчить про помилковість висновків щодо заниження позивачем валового доходу за період з квітня 2015 року по грудень 2017 року, оподаткованого доходу за вказаний період, єдиного соціального внеску та військового збору за цей період, а відповідна податкова звітність подавалась позивачем у формі, що відповідала вимогам законодавства.

Випадки, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається. У касаційні скарзі таких застережень не міститься.

За таких обставин суд касаційної інстанції вважає касаційну скаргу на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2018, ухвалену за результатами апеляційного перегляду рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.10.2018, необґрунтованою.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи зазначене, у відкритті касаційного провадження належить відмовити.

Керуючись пунктом 5 частиною першою, пунктом 2 частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.10.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2018.

Копія ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна

В.П. Юрченко