Справа № 522/21960/18
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/522/154/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання - Вадуцкої В.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого сержанта ГРПП Управління інспектора превентивної діяльності Головного управління національної поліції в Одеській області Федоровича Михайла Ярославовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 14.12.2018 року звернувся до суду з позовом до старшого сержанта ГРПП Управління інспектора превентивної діяльності Головного управління національної поліції в Одеській області Федоровича Михайла Ярославовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому просив скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення Серії ДПО18 №864358 від 05.10.2018 року.

В обґрунтування позову вказано, що 05.10.2018 року старшим сержантом ГРПП Управління інспектором превентивної діяльності Головного управління національної поліції в Одеській області Федорович М.Я. було зупинено транспортний засіб Nissan, д.н.з.НОМЕР_1, під керуванням позивача, який звинуватив його у тому, що він порушив вимоги дорожнього знаку 5.16 ПДР України (рух по смугам) під час повороту праворуч, нібито з лівої смуги, виїжджаючи з кругового руху на дорогу М15 (два стовпа, окружна дорога). За цією ж адресою відносно позивача було винесено постанову серії ДПО18 №864358, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Між тим із вказаною постановою позивач не згоден та вважає її незаконною. Посилався на те, що він рухався за вищевказаному автомобілі по колу, для нього, як для водія, не було жодного дорожнього знаку 5.16, а також виконуючи поворот праворуч та з'їжджаючи з кругового руху, виконував всі вимоги ПДР. Потрапивши (з'їжджаючи) на дорогу М15 праворуч від полоси дорожнього руху встановлений дорожній знак (рух по смугах) із двома напрямками: по лівій смузі руху - тільки прямо, по правій смузі руху - прямо та праворуч. Позивач зазначив, що рухаючись по дорозі М15, не виконував поворот праворуч з лівої смуги дорожнього руху. Згідно Правил дорожнього руху розділу 33, 33.5 дорожній знак 5.16 - напрямок руху, зазначено, що дія знаку поширюється на перехрестя перед яким встановлений такий знак, а також зазначений знак може бути встановлений на самому перехресті. Але позивач зазначив, що по напрямку з боку мста Одеси перед круговим рухом, вказаний дорожній знак 5.16 відсутній. Крім того, позивач зазначає, що по круговому руху перехрестя доріг М15, М16 та Е58 дорожні знаки 5.16 відсутні, а в же перед початком дороги М15 встановлений дорожній знак 515, але поворот праворуч він не здійснював. Тому позивач вважає, що постанову винесено з порушеннями діючого законодавства, без з'ясування всіх обставин справи, у зв'язку з чим вимушений був звернутися до суду з зазначеним позовом.

Разом з позовом позивач надав до суду клопотання про поновлення строку на подання даного позову про оскарження постанови та посилався на те, що він у встановлений строк звернувся до ГУНП в Одеській області з скаргою, згідно якої просив скасувати постанову від 05.10.2018 року. Між тим, жодної відповіді на його неодноразове звернення він не отримував, лише 10.12.2018 року він у приміщенні ГУНП отримав копію листа від 23.11.2018 року №3/г 1234, згідно якого його скарга розглянута не була. Після цього він одразу звернувся до суду з відповідним позовом та вважає, що строк на подання позову пропущений з поважних причин.

Ухвалою суду від 19.12.2018 року справа прийнята до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 23.01.2019 року.

Сторони у судове засідання 23.01.2019 року не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивачем надано суду заяву, в якій просить суд справу розглядати за його відсутністю без фіксації технічними засобами. Відповідачем будь-яких пояснень щодо зазначеної справи суду не надано.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст.205 КАС України).

З урахуванням ч.1 ст.205 КАС України, строків розгляду даної категорії справ, за наявності відзиву від відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, сповіщених належним чином.

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.250 КАС України).

25.01.2019 року суддя Домусчі Л.В. перебувала у відпустці.

У зв'язку з цим датою складання повного тексту рішення є 28.01.2019 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 05.10.2018 року старшим сержантом ГРПП Управління інспектором превентивної діяльності Головного управління національної поліції в Одеській області Федорович М.Я. за постановою серії ДПО18 №864358 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено на позивача адміністративне стягнення в розмірі 255,00 грн.

Підставою для її прийняття стали наступні обставини, а саме, старшим сержантом ГРПП Управління інспектором превентивної діяльності Головного управління національної поліції в Одеській області Федорович М.Я було зупинено водія транспортного засобу Nissan, д.н.з.НОМЕР_1, під керуванням позивача, у зв'язку з тим, що позивачем було порушено вимоги дорожнього знаку 5.16 ПДР (рух по смугам) під час повороту праворуч з лівої смуги, виїжджаючи з кругового руху на дорогу М15 (два стовпа, окружна дорога)., чим скоєно адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

У постанові серії ДПО18 №864358 від 05.10.2018 року зазначено, що ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Nissan, д.н.з.НОМЕР_1, здійснив поворот ліворуч на М15 з лівої смуги, не виконав вимоги дорожнього знаку 5.16 (рух по смугах), чим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

За результатами розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення відповідач, керуючись ст.ст.33, 284 КУпАП, застосував до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 225,00 грн. на підставі ч.1 ст.122 КУпАП.

Позивач із постановою у справі про адміністративне правопорушення від 05.10.2018 року серії ДПО18 №864358 був ознайомлений та отримав її копію на місці правопорушення, про що свідчить його підпис у постанові.

Проте із даною постановою не згоден, тому звернувся до ГУНП в Одеси зі скаргою щодо скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №864358 від 05.10.2018 року. Між тим, жодної відповіді на його неодноразове звернення він не отримував, лише 10.12.2018 року він у приміщенні ГУНП отримав копію листа від 23.11.2018 року №3/г 1234, в якому зазначено, що будь-яких порушень чинного законодавства з боку працівника поліції старшого сержанта Федоровича М.Я. щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по зазначеній справі у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП, не встановлено. У зв'язку з чим ОСОБА_1 був змушений звернутися до суду з зазначеним позовом .

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов'язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У відповідності до п.1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У відповідності до п.2.3 (б) Правил дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до дорожнього знаку 5.16 "Напрямки руху по смугах" показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них. Якщо знак дозволяє поворот ліворуч з крайньої лівої смуги, то він дозволяє й розворот з цієї смуги. Дія знака, що встановлений перед перехрестям, поширюється на все перехрестя, якщо наступний знак 5.16 установлені на ньому, не дають інших вказівок.

У своєму позові позивач зазначає, що він рухався за вищевказаному автомобілі по кругу, для нього, як для водія, не було жодного дорожнього знаку 5.16, а також виконуючи поворот праворуч та з'їжджаючи з кругового руху, виконував всі вимоги ПДР. Потрапивши (з'їжджаючи) на дорогу М15 праворуч від полоси дорожнього руху встановлений дорожній знак (рух по смугах) із двома напрямками: по лівій смузі руху - тільки прямо, по правій смузі руху - прямо та праворуч. Позивач зазначив, що рухаючись по дорозі М15, не виконував поворот праворуч з лівої смуги дорожнього руху. Згідно Правил дорожнього руху розділу 33, 33.5 дорожній знак 5.16 - напрямок руху, зазначено, що дія знаку поширюється на перехрестя перед яким встановлений такий знак, а також зазначений знак може бути встановлений на самому перехресті. Але позивач зазначив, що по напрямку з боку мста Одеси перед круговим рухом, вказаний дорожній знак 5.16 відсутній. Крім того, позивач зазначає, що по круговому руху перехрестя доріг М15, М16 та Е58 дорожні знаки 5.16 відсутні, а в же перед початком дороги М15 встановлений дорожній знак 515, але поворот праворуч він не здійснював.

У відповідності до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Юридичною підставою для відповідальності є склад правопорушення, елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У відповідності до ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

У відповідності до ст.11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов'язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Відповідно до ч.1 ст.122 КпАП України, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Як встановлено судом, будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першої статті 122 КУпАП, відповідачем не надано.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.72 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.2 КАС України, при цьому, у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

Між тим суд вбачає, що з боку відповідача не надано до суду жодних допустимих та належних доказів, щоб підтверджували обґрунтованість притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, щодо здійснення повороту праворуч з лівої смуги, в порушення вимоги дорожнього знаку 5.16 ПДР України.

При цьому, відповідно до закріпленого в ст.62 Конституції України принципу, особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов'язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі « Дактарас проти Литви » від 24 листопада 2000 року ).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

На спростування наведених позивачем доводів, що він тимчасово був змушений рухатися по лівій смузі, у зв'язку з тим, що заздалегідь побачив перешкоди для руху по правій смузі руху автотранспорту, відповідач не надав.

З наданих позивачем суду доказів вбачається, що ним не порушено вимоги дорожнього знаку 5.16 (напрямки руху по смугах).

Матеріали справи, окрім оскаржуваної постанови поліцейського, належних та допустимих доказів щодо наявності умислу та таким чином і вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, не містять.

У відповідності до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тому суд вважає, що відповідач не виконав вимоги ст.280 КУпАП, згідно якої посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а також не виконав вимоги ч.2 ст.19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 293 КУпАП закріплено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і, серед іншого, скасовує постанову і закриває справу.

Аналіз долучених до справи документів не дає підстав стверджувати, що 05.10.2018 року мала місце вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Пояснення позивача не спростовані належними та допустимими доказами зі сторони відповідача.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачем не було надано до суду доказів в підтвердження наявності вини позивача у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав.

За таких обставин, вимога позивача про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №864358 від 05.10.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 225,00 грн. підлягає задоволенню.

Як вбачається з позову, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення була винесена 05.10.2018 року. У той же час, адміністративний позов поданий до суду 14.12.2018 року, тобто з пропущенням встановленого законом строку на оскарження постанови.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.1 ст.123 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позивач звернувся до суду з клопотанням про поновлення пропущеного ним строку звернення до суду.

Як вбачається з матеріалів у справи, постанова про адміністративне правопорушення ДПО18 №864358 була винесена 05.10.2018 року. Позивачем 08.10.2018 року вказана постанова була оскаржена до ГУНП в Одеській області, але лише 10.12.2018 року ним була отримана відповідь, в якій зазначено, що будь-яких порушень чинного законодавства з боку працівника поліції старшого сержанта Федоровича М.Я. щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по зазначеній справі у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП, не встановлено. Таким чином, ОСОБА_1 не мав можливості своєчасно звернутися до суду з позовом. А тому суд вважає за можливе поновити позивачу пропущений ним строк на звернення до суду з адміністративним позовом

Згідно зі статтею 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно із рішенням ЄСПЛ у справі "Іліан проти Туреччини", правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

З матеріалів справи не вбачається що дійсно ОСОБА_1 відповідь ГУНП в Одеській області від 23.11.2018 року №3Їг-1234 отримав 14.12.2018 року.

Відповідно до ч.3 ст.159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінюючи у сукупності надані докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо скасування постанови старшого сержанта ГРПП Управління інспектора превентивної діяльності Головного управління національної поліції в Одеській області Федоровича Михайла Ярославовича Серії ДПО18 №864358 від 05.10.2018 року по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та вважає за необхідне задовольнити їх у повному обсязі.

Керуючись ст.19, 63 Конституції України, ст.ст.2-14, 19-20, 22, 72-77, 118, 192, ч.3 ст.194, ч.9 ст.205, 227-228, ч.4 ст.229, 241-246, 250, 286, 293, 295 КАС України, ст.ст.9, 23, 30, 33, ст.122, 257, 258, 268, 278, 280, 283 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_1) до старшого сержанта ГРПП Управління інспектора превентивної діяльності Головного управління національної поліції в Одеській області Федоровича Михайла Ярославович (місцезнаходження: м.Одеса, вул.Ак.Корольва, 5) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з адміністративним позовом до старшого сержанта ГРПП Управління інспектора превентивної діяльності Головного управління національної поліції в Одеській області Федоровича Михайла Ярославович про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Скасувати постанову серії ДПО18 №864358 у справі про адміністративне правопорушення від 05.10.2018 року, винесену старшим сержантом ГРПП Управління інспектора превентивної діяльності Головного управління національної поліції в Одеській області Федорович Михайлом Ярославовичем, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Рішення суду може бути оскаржена до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено 28.01.2019 року.

Суддя: Домусчі Л.В