Справа № 0940/1320/18
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/3136/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року у справі №0940/1320/18 (суддя Чуприна О.В., м. Івано-Франківськ) за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації про зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

26 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов'язати Департамент соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації передати безоплатно у власність ОСОБА_1 автомобіль марки Volkswagen-VW, 2002 року випуску, об'єм двигуна 1800 см3, кузов НОМЕР_1, яким інвалід був забезпечений в якості гуманітарної допомоги, строк експлуатації якого більше 10 років, та видати відповідну довідку, необхідну для переоформлення, форма якої затверджена Міністерством соціальної політики України.

Рішенням від 25 вересня 2018 року, ухваленим в порядку спрощеного позовного провадження, Івано-Франківський окружний адміністративний суд у задоволенні адміністративного позову відмовив повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що суд першої інстанції допустився ряду помилок, неправильно трактуючи зміст та норми Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою КМ України від 19.07.2006 №999.

Вважає, що до нього підлягають застосуванню положення абз. 8 п. 41 Порядку №999, відповідно до якого після смерті особи з інвалідністю (батька позивача - ОСОБА_2.) автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким він був забезпечений через структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за бажанням членів сімей, спадкоємців осіб з інвалідністю передається їм (в даному випадку позивачу) у власність безоплатно за рішенням Ради Міністрів АРК, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Законодавець створив таку норму для того, щоб члени сім'ї померлого інваліда могли отримати у власність автомобіль.

Натомість положення абз. 7 п. 41 вказаного Порядку стосуються особи, яка була спочатку забезпечена автомобілем, визнаним гуманітарною допомогою, тобто його батька. Так, відповідно до абз. 7 п. 41 особі з інвалідністю, законному представнику недієздатної особи з інвалідністю чи дитини з інвалідністю за їх бажанням може бути безоплатно переданий у власність автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким особа з інвалідністю була забезпечена через структурний підрозділ з питань соціального захисту населення і користувалася більше 10 років, за рішенням Ради Міністрів АРК, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Крім того, вважає, що до спірних правовідносин підлягали застосуванню і норми п. 18 Порядку №999, який наряду з роз'ясненням про порядок повернення автомобілів структурному підрозділу, що не стосується позивача, визначає, що строк користування придатним для експлуатації автомобілем не повинен перевищувати 10 років. Строк користування автомобілем, придатним для подальшої експлуатації, визначається починаючи з дати отримання автомобіля попереднім користувачем з урахуванням строку експлуатації. Тобто строк користування автомобілем повинен бути 10 років. Дата отримання автомобіля батьком позивача - 19.12.2005. Тобто на час звернення позивача з заявою до відповідача про передачу у власність автомобіля (13.11.2017), строк користування автомобілем становив 12 років.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 311 КАС України, вважає за можливе розглянути скаргу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що в задоволенні скарги слід задовольнити з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив та матеріалами справи підтверджується наступне.

ОСОБА_2 (батько позивача), інвалід 2 групи загального захворювання, з 31.10.2005 перебував на обліку у Головному управлінні праці та соціального захисту населення для забезпечення автомобілем з ручним керуванням.

На підставі пункту 42 Порядку надання автомобілів, отриманих як гуманітарна допомога, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №128 від 07.02.2001, Головне управління праці та соціального захисту населення Івано-Франківської обласної державної адміністрації наказом від 19.12.2005 року №131 виділило ОСОБА_2, інваліду 2 групи загального захворювання, автомобіль, що надійшов на адресу Головного управління з цільовим призначенням для інваліда, який перебуває на обліку для забезпечення автомобілем з наступним зняттям з обліку, визнаний гуманітарною допомогою, а саме - транспортний засіб марки Volkswagen-VW, 2002 року випуску, об'єм двигуна 1800 см3, кузов НОМЕР_1.

У зв'язку зі смертю ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1), та з урахуванням того, що позивач з 05.12.2011 перебував на обліку у Головному управлінні праці та соціального захисту населення облдержадміністрації для забезпечення автомобілем, останньому відповідно до його заяви Департаментом соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації, згідно з наказом №102 від 20.12.2012 року, на підставі пункту 16 постанови Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року за №999 "Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями" надано дозвіл на перереєстрацію автомобіля марки Volkswagen-VW, 2002 року випуску, об'єм двигуна 1800 см3, кузов НОМЕР_1, з наступним зняттям позивача з обліку на десятирічний строк з врахуванням строку експлуатації транспортного засобу, який починається з дати отримання даного автомобіля.

16.01.2013, після смерті батька - ОСОБА_2, ОСОБА_1, який з 05.12.2011 перебував на обліку у Головному управлінні праці та соціального захисту населення облдержадміністрації для забезпечення автомобілем, зареєстрував вказаний вище автомобіль у Калуському ВРЕР при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області на своє ім'я, як особу, яка не є власником такого транспортного засобу.

13.12.2017 позивач звернувся із письмовою заявою до Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації з проханням передати йому безоплатно у власність автомобіль марки Volkswagen-VW, 2002 року випуску, об'єм двигуна 1800 см3, кузов НОМЕР_1, обґрунтовуючи своє право тим, строк користування даним автомобілем становить понад 10 років.

Згідно з протоколом Робочої групи з питань гуманітарної допомоги при Івано-Франківській обласній державній адміністрації №7 від 14.11.2017 рекомендовано голові Івано-Франківської обласної державної адміністрації передати безоплатно у власність ОСОБА_1 вказаний вище автомобіль.

Однак, 08.05.2018 Робочою групою з питань гуманітарної допомоги при Івано-Франківській обласній державній адміністрації переглянуто пункт 3 власного рішення від 14.11.2017 за №7, в результаті чого підпунктом 1.1. пункту 1 протоколу №3 від 08.05.2018 скасовано коментований вище пункт згаданого рішення в частині передачі безоплатно у власність особам з інвалідністю, в переліку яких є ОСОБА_1, легкового автомобіля, визнаного гуманітарною допомогою, яким такі особи були забезпечені через органи соціального захисту населення, оскільки на момент звернення останні не користувалися транспортними засобами більше 10 років.

За результатом розгляду заяви позивача від 13.12.2017 Департамент соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації, листом від 21.05.2018 року за №749/05/1-36/09 відмовив у передачі позивачу у власність автомобіля марки Volkswagen-VW, 2002 року випуску, об'єм двигуна 1800 см3, кузов НОМЕР_1.

Позивачу роз'яснено, що згідно з пунктом 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 за №999, вищевказаний автомобіль може бути переданий у власність не раніше як з 20.12.2022 року.

ОСОБА_1, не погодившись із зазначеним рішенням відповідача, звернувся до суду з позовом за захистом порушеного права.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, керувався тим, що для врегулювання спірних правовідносин стосовно безоплатної передачі у власність автомобіля, визнаного гуманітарною допомогою, застосовуються положення абзацу 7 пункту 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, яким визначено основну умову такої передачі - користування особою автомобілем, визнаним гуманітарною допомогою понад 10 років, а не строк експлуатації транспортного засобу незалежно від кількості користувачі, які мають право на забезпечення автомобілями відповідно до вказаного Порядку.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про гуманітарну допомогу» від 22.10.1999 за №1192-XIV (надалі - Закон №1192-XIV), Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 за №875-XII (надалі - Закон №875-XII), Законом України «Про реабілітацію інвалідів в України» від 06.10.2005 за №2961-IV (надалі - Закон №2961-IV), Порядком забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 за №999, (надалі - Порядок №999) в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Так, відповідно до частиною 1 статті 26 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» держава гарантує розробку, виробництво технічних та інших засобів реабілітації та закупівлю спеціального автотранспорту, виробів медичного призначення та забезпечення ними інвалідів, дітей-інвалідів для соціальної адаптації, полегшення умов праці і побуту, спілкування інвалідів, дітей-інвалідів, поширює інформацію про таку продукцію.

При цьому, перелік технічних та інших засобів реабілітації, порядок забезпечення ними інвалідів, дітей-інвалідів затверджуються Кабінетом Міністрів України (частина 9 статті 26 Закону №2961-IV).

Відповідно до частини 3 статті 38 Закону України Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім'ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Технічні та інші засоби реабілітації можуть бути залишені у власності членів сім'ї померлого інваліда, дитини-інваліда в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У такому ж порядку здійснюється і забезпечення інвалідів, дітей-інвалідів автомобілями, визнаними гуманітарною допомогою, відповідно до положень ч. 1 ст. 11-1 Закону України «Про гуманітарну допомогу» (в редакції, яка діяла на час смерті інваліда та звернення позивача із відповідною заявою про передачу йому спірного автомобіля).

Механізм забезпечення автомобілями інвалідів, дітей-інвалідів, які мають право на їх отримання безоплатно або на пільгових умовах і місце проживання яких зареєстровано в Україні в установленому законодавством порядку визначено Порядком забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 за № 999 (надалі - Порядок №999).

При цьому, зазначений вище нормативно-правовий акт містить окремий розділ, який регулює особливості забезпечення інвалідів автомобілями, визнаними гуманітарною допомогою.

Так, у відповідності до абзацу 1 пункту 41 Порядку № 999 (в редакції забезпечення позивача спірним автомобілем) за бажанням інвалідів головні управління соціального захисту можуть забезпечувати їх автомобілями, ввезеними в Україну і визнаними в установленому порядку гуманітарною допомогою, без права продажу, дарування, передачі (в тому числі за довіреністю) іншій особі. Автомобілями, отриманими головними управліннями як гуманітарна допомога, інваліди (за їх бажанням або за бажанням законних представників недієздатних інвалідів), діти-інваліди (за бажанням їх законних представників), які перебувають на обліку в головних управліннях соціального захисту та управліннях виконавчої дирекції, забезпечуються безоплатно в порядку черговості.

Автомобіль, отриманий головним управлінням соціального захисту як гуманітарна допомога для конкретного інваліда, який перебуває на обліку, видається безоплатно такому інваліду (за його згодою або за згодою законного представника недієздатного інваліда), дитині-інваліду (за згодою її законного представника) незалежно від черговості на десятирічний строк, визначений з дати видачі, із зняттям з обліку (абзац 2 пункту 41 вказаного Порядку).

За змістом абзаців 7, 8 пункту 41 Порядку №999 (в редакції забезпечення позивача спірним автомобілем) після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту і користувався менше ніж 10 років, може бути переданий у власність одному з членів сім'ї інваліда за рішенням Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля.

Автомобіль, яким інвалід користувався менше ніж 10 років, після смерті інваліда може залишитись у користуванні його сім'ї безоплатно, якщо в ній є інвалід, у випадках, зазначених в абзацах третьому - шостому пункту 16 цього Порядку.

В свою чергу, абзац 3-6 пункту 16 Порядку №999 передбачає, що автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років (крім випадку, зазначеного в абзаці другому цього пункту), після смерті інваліда залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід, який: мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або протягом не більше 6 місяців з дня його смерті; проживав і був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його постійного проживання і реєстрації; не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Аналіз наведених норм вказаного Порядку свідчить про те, що автомобіль, яким інвалід користувався менше ніж 10 років, після смерті інваліда може залишитись у користуванні його сім'ї безоплатно, якщо в ній є інвалід, який, зокрема, мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або мав таке право протягом не більше 6 місяців з дня його смерті.

У даному випадку, суд звертає увагу на те, що абзаци 7, 8 пункту 41 Порядку №999, що визначають спеціальний порядок забезпечення інвалідів саме автомобілями, визнаними гуманітарною допомогою, відсилають до пункту 16 такого Порядку іншого розділу, який, в свою чергу, визначає загальні умови забезпечення інвалідів легковими автомобілями, які мають право на їх отримання безоплатно або на пільгових умовах (крім автомобілів, визнаних гуманітарною допомогою).

Відтак, в порядку, передбаченому вказаними вище нормами, позивач - ОСОБА_1, який з 05.12.2011 перебував на обліку для забезпечення автомобілем, як інвалід третьої групи від загального захворювання, що підтверджується випискою із акта огляду МСЕК №228 по визначенню медичних показань для забезпечення інвалідів автомобілями, після смерті свого батька здійснив перереєстрацію згаданого транспортного засобу, який перебував у користуванні померлого батька, на своє ім'я. Вказане засвідчується заявою позивача про перереєстрацію автомобіля від 07.12.2012, наказом №102 від 20.12.2012 про перереєстрацію автомобіля після смерті інваліда, довідкою про перереєстрацію транспортного засобу №2380/02.01-26/04 від 21.12.2012, а також свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу бланк серії НОМЕР_2 від 16.01.2013.

Щодо посилань апелянта на положення п. 41 Порядку №999, які регламентують умови безоплатної передачі автомобіля, визнаного гуманітарною допомогою, членам сім'ї, спадкоємцям осіб з інвалідністю, після їх смерті, колегія суддів зазначає наступне.

Так, на момент звернення позивач у грудні 2017 року з заявою до відповідача про безоплатну передачу йому у власність автомобіля марки Volkswagen-VW, визнаного гуманітарною допомогою, та перереєстрованого на ім'я позивача ще у 2013 році, положення абз.7 пункту 41 Порядку №999 були змінені та передбачають, що інваліду, законному представнику недієздатного інваліда чи дитини-інваліда за їх бажанням може бути безоплатно переданий у власність автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через структурний підрозділ соціального захисту населення і користувався більше 10 років, за рішенням Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Виходячи з аналізу даної правової норми, суд першої інстанції правильно зазначив, що основними умовами, для безоплатної передачі у власність інваліду автомобіля, який визнаний гуманітарною допомогою, є саме факт користування цією особою даним автомобілем більше 10 років (а не строк експлуатації автомобіля) та прийняття рішення Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Однак, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 отримав дозвіл на перереєстрацію автомобіля марки Volkswagen-VW, 2002 року випуску, об'єм двигуна 1800 см3, кузов НОМЕР_1, тобто, отримав право на користування саме з 20.12.2012 згідно з наказом Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації №102.

А тому, на момент звернення ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації із заявами про безоплатну передачу легкового автомобіля у власність від 21.03.2016 і від 13.11.2017, строк користування позивачем автомобілем, отриманим в якості гуманітарної допомоги, становив менше 10-ти років.

Не підлягають застосуванню і положення абз.8 пункту 41 Порядку №999 щодо безоплатної передачі вказаного вище автомобіля у власність позивача в порядку спадкування, оскільки на момент смерті його батька - ІНФОРМАЦІЯ_1 - зазначена норма не була чинною і позивач реалізував своє право на перереєстрацію такого автомобіля як член сім'ї померлого інваліда, який також перебував на обліку у Головному управлінні праці та соціального захисту населення облдержадміністрації для забезпечення автомобілем у порядку, який існував на момент смерті його батька.

З огляду на викладені обставини справи та проаналізовані правові норми, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість висновків відповідача щодо відсутності у позивача права на безоплатне отримання у власність автомобіля, визначного гуманітарною допомогою, та, відповідно, відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи в апеляційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Відтак, інші, зазначені позивачем в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 229, 243, 308, 311, 315, 316, 322, 325 КАС України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року у справі №0940/1320/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Постанова у повному обсязі складена 23.01.2019.