Справа № 160/320/19
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2019-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
28 січня 2019 р.Справа №160/320/19
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови,-
11.01.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 04.12.2018 року №ДН2051/274/АВ/ТД-ФС/778 про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 670 140,00 грн.
17.01.2019 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.
28.01.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позрову шляхом зупинення дії постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 04.12.2018 року №ДН2051/274/АВ/ТД-ФС/778 про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 670 140,00 грн. до набрання законної сили рішення по справі №160/320/19.
В обґрунтування заяви зазначено, що оскаржувана постанова має очевидні ознаки протиправності, пред'явлення її до виконання може створити очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, так як вказана постанова є виконавчим документом і у разі пред'явлення до виконання позивач понесе негативні наслідки, що призведе до погіршення матеріального становища позивача, а для його відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, що також негативно відобразиться на роботі підприємства.
Дослідивши подану позивачем заяву та доводи наведені в ній, суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст.154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Відповідно до статті 151 КАС України адміністративний позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Частиною другою статті 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області винесено постанову від 04.12.2018 року №ДН2051/274/АВ/ТД-ФС/778 про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 670 140,00 грн.
Згідно п. 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» від 17.07.2013 року №509 передбачено, що не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України).
Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Згідно ч.7 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, вона набрала законної сили 04.12.2018 року та може бути пред'явлена до виконання протягом трьох місяців з дня винесення або з дня залишення скарги або протесту на постанову без задоволення, строк пред'явлення постанови до виконання до 04.03.2019 року.
Враховуючи, що оскаржувана постанова є виконавчим документом, значний розмір штрафу, визначений спірною постановою та скорочений термін пред'явлення до виконання вказаного документу, суд вважає, що пред'явлення до примусового виконання постанови відповідача за відсутності достатніх коштів на рахунках та наявності заборгованості, зумовить накладення арешту на рахунки позивача та може призвести до фактичної зупинки підприємства.
Також, враховуючи принцип співмірності та співвідношення прав які просить захистити позивач суд вважає, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, про задоволення заяви про забезпечення позову та наявність підстав для вжиття заходів адміністративного позову, оскільки на час розгляду заяви існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі.
Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -
Заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.
Зупинити дію постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 04.12.2018 року №ДН2051/274/АВ/ТД-ФС/778 про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 670 140,00 грн. - до набрання законної сили рішення по справі №160/320/19..
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Відповідно до статті 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 294-297 КАС України.

Суддя М.В. Дєєв