Справа № 826/7124/18
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7124/18 Суддя першої інстанції: Смолій І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Кузьмишиної О.М. та Степанюка А.Г.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участю:

представника позивача: - Букалова О.П.,

представника відповідача: - Бігдан А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадської організації «Донецький Меморіал» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом Громадської організації «Донецький Меморіал» до Заступника Міністра юстиції України Чернишова Д.В., третя особа: Державна казначейська служба України про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2018 року позивач - Громадська організація «Донецький Меморіал» звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Заступника Міністра юстиції України Чернишова Д.В., третя особа: Державна казначейська служба України про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії, в якому просив:

- визнати ненадання у визначений законом строк заступником Міністра юстиції України Чернишовим Д.В. запитуваної публічної інформації щодо діяльності кримінально - виконавчої системи України у 2017 році та щодо підсумків амністії - протиправними;

- зобов'язати Міністерство юстиції України, в особі заступника Міністра юстиції України Чернишова Дениса Вікторовича надати позивачу повністю запитувану інформацію щодо діяльності кримінально - виконавчої системи України у 2017 році та щодо підсумків амністії у 2017 році.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заступником Міністра юстиції України Чернишовим Д.В. не було вчинено протиправної бездіяльності щодо ненадання відповідей на електронні та поштові запити Громадської організації «Донецький меморіал», адже позивачем не надано належних, в розумінні ст.. 73 КАС України, доказів направлення та отримання відповідачем вказаних запитів.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, листом від 11.01.2018 року №4 правозахисна організація «Донецький меморіал» звернувся до заступника Міністра юстиції України Чернишова Д.В. у відповідності до ст. 40 Конституції України та ст.ст.19, 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» з проханням надати статистичну інформацію щодо діяльності установ кримінально-виконавчої служби у 2017 році.

Листом №2345/ПІ-ЮР-28-18/23.0 від 22.01.2018 року повідомлено позивача про продовження терміну розгляду запиту.

У подальшому листом від 09.02.2018 року №4635/ПІ-ЮР-28-18/23.0 відповідачем надано відповідь на запит (лист) позивача від 11.01.2018 року №4.

Однак, як вважає позивач, у зв'язку з неповною відповіддю та наданою інформацією, останній повторно листом від 13.02.2018 року №62 звернувся до заступника Міністра юстиції України з проханням повідомити про ненадану інформацію.

Запит від 13.02.2018 року №62, як зазначено позивачем, спрямовано поштовим повідомленням 13.02.2018 року о 16:28 та поштовим відправленням 06.03.2018 року (а.с. 11).

Станом на 04.05.2018 року відповідь на запит від 13.02.2018 року №62 не отримано.

Листом від 05.03.2018 року №89 позивач повторно звернувся до відповідача з проханням надати інформацію щодо виконання закону про амністію у 2017 році. Запит направлено рекомендованим листом, який отримано 12.03.2018 року, та на електрону адресу Міністерства юстиції України () та заступника Міністра Д.Чернишова ().

Також, позивач 12.03.2018 року та 13.03.2018 року направив відповідачеві нагадування про надання відповіді на його запити.

У зв'язку з неотриманням відповіді на запити від 13.02.2018 року №62, від 05.03.2018 року №89, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно статті 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Згідно частин четвертої - шостої статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити: 1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

З метою спрощення процедури оформлення письмових запитів на інформацію особа може подавати запит шляхом заповнення відповідних форм запитів на інформацію, які можна отримати в розпорядника інформації та на офіційному веб-сайті відповідного розпорядника. Зазначені форми мають містити стислу інструкцію щодо процедури подання запиту на інформацію, її отримання тощо.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Згідно статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків; 4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

До розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють: 1) інформацією про стан довкілля; 2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; 3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров'ю та безпеці громадян; 4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

З урахуванням вкладеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що відповідач як суб'єкт владних повноважень, в розумінні частини першої статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», є належним розпорядником запитуваної позивачем інформації.

Відповідно до п.1 Положення про Міністерство юстиції України, зареєстроване постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 року №228, Міністерство є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства юстиції України від 03.08.2015 року №1405/5 затверджено Інструкцію з діловодства в Міністерстві юстиції України, якою встановлено єдині вимоги до документування управлінської інформації та організації роботи з документами у Міністерстві незалежно від способу фіксації та відтворення інформації, яка міститься у документах, включаючи їх підготовку, реєстрацію, облік і контроль за виконанням.

Інструкцією передбачено, крім доставки об'єктом поштового зв'язку, також обов'язкове прийняття та первинне опрацювання документів, що надходять до Міністерства.

Інструкція передбачає, що документообіг Міністерства - це проходження документів в установі з моменту їх створення або одержання до завершення виконання або відправлення (пункт 1 розділу III Інструкції).

Ефективна організація документообігу передбачає: проходження документів у Міністерстві найкоротшим шляхом; скорочення кількості інстанцій, до яких повинні надходити документи (наприклад, під час погодження); одноразовість операцій з опрацювання документів, уникнення дублювання під час роботи з ними; централізацію, зосередження здійснення однотипних операцій з документами в одному місці; раціональне розташування в Міністерстві структурних підрозділів і робочих місць.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу III Інструкції доставка документів до Міністерства здійснюється, як правило, з використанням засобів поштового зв'язку і електрозв'язку, а також кур'єрською та фельд'єгерською службами.

Згідно з підпунктом 2 пункту 3 розділу III Інструкції № 1405/5 усі документи, що надходять до Міністерства, приймаються централізовано в Управлінні документального забезпечення, Управлінні по роботі зі зверненнями громадян та Відділі контролю відповідно до розподілу функціональних обов'язків.

Відповідно до підпункту 1 пункту 4 розділу III Інструкції № 1405/5 уся кореспонденція, що надходить на адресу Міністерства, підлягає обов'язковому попередньому розгляду в Департаменті організаційного забезпечення та контролю.

Реєстрація документів передбачена пунктом 5 розділу III Інструкції № 1405/5 та визначає, що реєстрація документів - це фіксування облікових даних про документ, що фіксує факт його створення, відправлення або одержання шляхом внесення в автоматизовану систему, зазначенням на ньому реєстраційного індексу та скануванням.

Реєстрація документів здійснюється з метою забезпечення їх обліку, контролю за виконанням і оперативним використанням наявної у документах інформації.

Реєструються всі документи незалежно від способу їх доставки, передавання чи створення.

Документи, що передаються електронною поштою у сканованій формі без електронного цифрового підпису, реєструються окремо від інших видів документів із зазначенням електронної адреси відправника та адресата.

Порядок отримання та реєстрації усіх видів вхідної кореспонденції, яка надходить на адресу Міністерства, чітко регламентований.

З урахуванням викладеного вбачається, що у разі отримання Міністерством запитів від 13.02.2018 року № 62 та від 05.03.2018 року № 89, такі документи підлягали б реєстрації відповідно до вищевказаної Інструкції, та передані до подальшого опрацювання відповідному структурному підрозділу.

Крім того, із відповіді Директору Департаменту комунікації, документообігу та контролю вбачається, що за результатами пошуку в реєстраційній базі вхідних документів «UnityBase.DocNet», яка застосовується Міністерством для організації електронного документообігу, листів від 13.02.2018 року № 62 та від 05.03.2018 року № 89 не виявлено (а.с.44).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані позивачем докази, а саме - друковані переліки електронних повідомлень не підтверджують факт направлення та отримання поштових листів відповідачем.

Стосовно копії поштової квитанції від 06.03.2018 року, варто зазначити, що фіскальний чек не містить переліку документів направлених на адресу відповідача, що унеможливлює встановити, що саме було відправлено позивачем на адресу відповідача (а.с.32).

Крім того, відповідно до інформації, з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Міністерство юстиції України є органом державної влади, який знаходиться за адресою вул. Архітектора Городецького, 13, м. Київ, 01001. Тобто, вказана адреса є адресою місцезнаходження юридичної особи органу державної влади.

Крім того, на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції minjust.gov.ua в розділі «Контакти» зазначено, що поштовою адресою є вул. Архітектора Городецького, 13, м. Київ, 01001.

Окремо Міністерством юстиції визначено, що запит на отримання публічної інформації може бути поданий на поштову адресу: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13 (на конверті вказувати «Публічна інформація»).

Водночас, наявний в матеріалах справи фіскальний чек від 06.03.2018 року містить лише наступну інформацію: «кому: Чернишову Д» «куди: 01601, Київ». Вказаний чек не ідентифікує особу адресанта, не містить відомостей про зміст відправлення.

У той же час, індекс направлення 01601 не є підтвердженням спрямування відправлення на адресу Міністерства юстиції.

Крім того, подана позивачем інформація про проходження рекомендованого листа також не конкретизує відомості зазначені в фіскальному чеку від 06.03.2018 року, а графа «вручено за довіреністю» за індексом 01999 жодним чином не підтверджує отримання відправлення саме Міністерством юстиції, оскільки вказаний індекс не є індексом за яким знаходиться юридична особа.

Таким чином, на переконання колегії суддів, позивачем не доведено те, що запити на отримання публічної інформації були направлені на адресу суб'єкта владних повноважень, а також отримання Міністерством юстиції таких запитів.

Варто також зазначити, що Інструкцією визначено порядок здійснення електронного листування з Міністерством. У той же час, надсилання інформації на адресу Міністерства засобами електронного зв'язку має певні особливості, зокрема, щодо офіційних адрес як органу державної влади так і його посадових осіб.

Наказом Міністерства від 26.12.2013 р. № 2765/5 затверджено Порядок роботи з електронною поштою в Міністерстві юстиції України, Державній виконавчій службі України, Державній реєстраційній службі України, їхніх територіальних органах та органах нотаріату (далі - Порядок).

Порядком визначено механізм присвоєння та використання доменних імен для забезпечення офіційного листування засобами електронної пошти в Міністерстві його територіальних органах з урахуванням норм Конституції України, Законів України «Про телекомунікації», «Про інформацію», «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах», «Про електронні документи та електронний документообіг», інших законодавчих і нормативних актів.

Пунктом 3 Порядку закріплено, що офіційне листування в Міністерстві здійснюється виключно з використанням поштового сервера, створеного Адміністратором поштового сервера, і домена "minjust.gov.ua". Поштовий сервер із вказаним доменним іменем використовується для підтримки засобів офіційної електронної пошти Міністерства.

Крім того, відповідно до пункту 4 Порядку, система офіційної електронної пошти домена "minjust.gov.ua" складається з офіційних електронних адрес Міністерства; персональних електронних адрес користувачів Міністерства; функціональних електронних адрес Міністерства, які створюються для забезпечення потреб окремих напрямків діяльності, заходів, позаштатних структур тощо.

Порядком закріплено, що офіційні електронні адреси використовуються для офіційного листування Міністерства та визначено офіційну електронну адресу Міністерства, якою є - "".

Персональних електронних адрес користувачів Міністерства, пунктом 6 Порядку передбачено їх призначення для офіційного листування користувача, якому належить відповідна адреса.

Тобто, Порядком чітко встановлено офіційні електронні адреси Міністерства юстиції України та працівників.

Доводи апеляційної скарги, не спростовують висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Громадської організації «Донецький Меморіал» - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року - без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Громадської організації «Донецький Меморіал» - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: О.М.Кузьмишина

А.Г.Степанюк

Повний текст виготовлено 22 січня 2019 року.