Справа № 540/2602/18
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/2602/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ковбій О.В.,

при секретарі: Васильєвій В.В.,

за участі:

представника позивача - Салтана Р.В.

представника відповідачів - Незгоди Є.В.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фреш Альтернатива" до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

18 грудня 2018 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фреш Альтернатива» (далі-позивач, ТОВ «Фреш Альтернатива») до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі), ДФС України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, а саме:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополь, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації № 941651/39966788 від 03.10.2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 10 від 23.08.2018 року;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 10 від 23.08.2018 року на суму 107 009,10 грн., яка складена ТОВ "Фреш Альтернатива" та направлена 12.09.2018 року для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Ухвалою суду від 26 грудня 2018 року відкрито спрощене провадження в справі та призначено судове засідання на 17 січня 2019 року на 09 год. 00 хв.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в процесі здійснення своєї господарської діяльності позивач уклав з товариством з обмеженою відповідальністю «Пакко Холдинг» договір поставки №100317-02/1П від 10 березня 2017 року, відповідно до умов якого передав у власність ТОВ «ПАККО Холдинг» продукцію. Згідно з умовами договору №100317-02/1П від 10 березня 2018 року позивач 23 серпня 2018 року поставив на адресу покупця 21618 кг кавуна за ціною 4,95 грн за кг. На виконання приписів ст.201 ПК України позивач 23 серпня 2018 року склав податкову накладну №10 на суму 107009,10 грн з них ПДВ 17834,85 грн, яку 12 вересня 2018 року було направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі відмовила в реєстрації податкової накладної. Позивач не погоджується з рішеннями комісії ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмові в такій реєстрації про відмову в реєстрації ПН/РК в ЄРПН від 23 серпня 2018 року №941651/39966788, вважає його неправомірним.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримував, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові.

11 січня 2019 року відповідачі подали до суду відзиви на позовну заяву, в яких позовні вимоги не визнають з таких підстав. Позивачем не надано у повному обсязі документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, відсутнє пояснення, відсутні документи (договори, акти виконаних робіт) щодо надання транспортно-експедиційних послуг, підтвердження взаємовідносин з перевізниками. Позивач придбав кавуни у ТОВ «Калістос», яке кавунів не придбавало в 2018 році. З посиланням на приписи ПК України, Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (затверджений постановою КМУ №117 від 21 лютого 2018 року). Все це, на думку відповідачів, є підставами для відмови в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

ТОВ «Фреш Альтернатива» зареєстроване 25 серпня 2015 року за №0002765. Позивач здійснює такі види діяльності за КВЕД: 46.11 - діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами; 46.19- діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.31- оптова торгівля фруктами й овочами; 46.49-оптова торгівля іншими товарами господарського призначення.

03 січня 2018 року між позивачем та ПП «Інтермед» укладено договір оренди об'єкта нерухомості №03/01/18, за умовами якого товариство взяло в оренду частину нежитлових будівель площею 120 кв.м. за адресою: Херсонська область, м. Олешки, вул. Гвардійська, буд.8

В процесі здійснення своєї господарської діяльності позивач уклав з ТОВ «ПАККО Холдинг» договір поставки №100317-02/1П від 10 березня 2017 року.

Згідно з умовами договору №100317-02/1П від 10 березня 2017 року позивач 23 серпня 2018 року поставив на адресу покупця 21618 кг кавуна за ціною 4,95 грн за кг з ПДВ.

На виконання приписів ст.201 ПК України позивач 12 вересня 2018 року склав податкову накладну №10 на суму 107009,10 грн. в тому числі ПДВ 17834,85 грн, яку було направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

12 вересня 2018 року на адресу позивача від ДФС України надійшла квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних стосовно податкової накладної №10 від 23 серпня 2018 року, в яких зазначено, що податкова накладна зареєстрована в Єдиному реєстрі 12 вересня 2018 року податкових накладних за №.

Результатами обробки податкових накладних ДФС України (відповідач) зазначила: «Документ прийнято, реєстрація зупинена. Відповідно до п.201.16 ст.201 ПК України, реєстрація ПН/РК від 23.08.2018 року №10 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. ПН/РК відповідає вимогам пп.1.6 п.1 «Критеріїв ризиковості платника податку». Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку корегування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Додатково повідомляємо: показник «D»=., «Р»=0.

02 жовтня 2018 року ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі надіслало на електронну адресу позивача повідомлення №3 про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено.

Позивач надав на адресу ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі первинні документи, втім, такі дії не призвели до позитивного результату.

В подальшому Рішенням про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №941651/39966788 від 03 жовтня 2018 року відмовлено в реєстрації податкової накладної №10 від 23 серпня 2018 року на загальну суму 107009,10грн, з них ПДВ 17834,85 грн., з підстави ненадання платником податку копій документів:

- договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операцій;

- первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні (документи, які не надано підкреслити). В даному розділі відповідачі не підкреслили жодного документу, що вказує на надання позивачем повного пакету первинних документів.

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Додаткова інформація: «ТОВ «Фреш Альтернатива». Платником податків не надано в повному обсязі документи щодо постачання/придбання товарів/послуг. Відсутні документи щодо транспортування від постачальника кавунів, сертифікати якості. Надані документи не дають можливості встановити походження товару, оскільки постачальник не є виробником не придбавав зазначену продукцію.».

Позивач не погодився з таким висновком відповідача та 10 жовтня 2018 року оскаржив їх до Комісії з питань розгляду скарг, проте рішеннями Комісії від 22 жовтня 2018 року №38101/39966788/2 позивачу відмовлено в задоволенні скарги, а спірне рішення залишено без змін.

Вирішуючи даний спір суд виходить із наступного.

Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Згідно підпунктів «а», «б» пункту 185.1 статті 185 ПК України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 ПК України).

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України (п.201.16 ст.201 ПК України).

Відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. N 117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок №117).

Цей Порядок визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр) (п.1 Порядку №117)

У цьому Порядку терміни вживаються у такому значенні:

моніторинг - сукупність заходів та методів роботи контролюючих органів, що виявляє за результатами проведення аналізу наявної інформації в інформаційних ресурсах ДФС та/або за результатами проведення обробки та аналізу податкової інформації об'єктивні ознаки наявності ризиків порушення норм податкового законодавства;

критерій оцінки ризиків, достатній для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, - визначений показник моніторингу, що характеризує ризик;

ризик порушення норм податкового законодавства - ймовірність складання та надання податкової накладної / розрахунку коригування для реєстрації в Реєстрі з порушенням норм підпункту "а"/"б" пункту 185.1 статті 185, підпункту "а"/"б" пункту 187.1 статті 187, абзацу першого пунктів 201.1, 201.7, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) за наявності об'єктивних ознак неможливості здійснення операції з постачання товарів/послуг, дані про яку зазначено у такій податковій накладній / розрахунку коригування та/або ймовірності уникнення платником податку на додану вартість (далі - платник податку) виконання свого податкового обов'язку (п.2 Порядку №117).

У разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється (п.6 Порядку №117).

Згідно пункту 12 Постанови KM України «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» № 1246 від 29.12.10 р. після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки:

відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту);

чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу;

наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу;

наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.);

наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування;

дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис". "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно п. 13 Порядку № 1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Аналогічні приписи містить підпункт 201.16.1. пункту 201.6. статті 201ПК України, відповідно яких реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України - постанова Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. за № 117, якою затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування в ЄРПН.

Відповідно п. 13 Порядку № 117 квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування;

2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена;

3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Зі змісту Квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної №10 від 23 серпня 2018 року вбачається, що ДФС України сформовано висновок про відповідність податкової накладної пп.1.6. п.1 Критеріїв ризиковості платника податку. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної /розрахунку коригування в ЄРПН. Додатково повідомляємо: показник «D»=., «Р»=0.

Аналізуючи зміст квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної №10 від 23 серпня 2018 року та вищевикладені норми податкового законодавства, можна зробити висновок про порушення (недотримання) ДФС України вимог законодавства.

Зокрема, у квитанції, в порушення вимог пп. 3 п. 13 Порядку №117 поряд із критерієм ризикованості має бути розрахований показник за кожним критерієм, якому відповідає платник податку, в надісланій відповідачем квитанції не наведений розрахунок показників, лише зазначено показник «D»=., «Р»=0. У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної №10 від 23 серпня 2018 року, в порушення вимог пп.4 п.13 Порядку №117 не вказаний чіткий перелік документів, який пропонується надати для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, коли в той же час в оскаржуваних рішеннях про відмову реєстрації причиною відмови реєстрації зазначено саме «ненадання платником податку копій документів: договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операцій; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні (документи, які не надано підкреслити); надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.» - і не наведений перелік документів, тобто, не можливо встановити з аналізу спірного рішення яких конкретних документів не надано.

За результатами аналізу оскаржуваного рішення комісії ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополь про відмову в реєстрації податкової накладної від 03 жовтня 2018 року №941651/39966788, можна зробити висновок, що воно не містить конкретної інформації, щодо причин та підстав для прийняття такого рішення, а лише містять загальні фрази про те, що причиною його прийняття є: ненадання платником податків копій документів.

Суд звертає увагу на те, що оскаржуване рішення Комісії ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополь є актом індивідуальної дії. Правовий акт індивідуальної дії - виданий суб'єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов'язкових правил поведінки та стосується прав і обов'язків чітко визначеного суб'єкта, якому він адресований, в нашому випадку це ТОВ «Фреш Альтернатива». Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Натомість, оскаржуване рішення фіскального органу не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії, та породжує його неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов'язку позивача виконати юридичне волевиявлення суб'єкта владних повноважень - ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополь.

Суд звертає увагу відповідачів, що Критерії ризиковості платника податку мають суттєві юридичні недоліки, які не дають змогу сприймати їх навіть в якості нормативного-правового акту, на підставі якого можливо виносити акти індивідуальної дії, з таких підстав.

За приписами Порядку №117 Критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади.

Мінфін у дводенний строк погоджує або надсилає ДФС на доопрацювання визначені у цьому пункті критерії та перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

Про визначені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, ДФС інформує Комітет Верховної Ради України з питань податкової та митної політики.

ДФС оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті погоджені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (п.10 Порядку №117).

Таким чином, законодавець встановив чітку процедуру визначення, погодження та оприлюднення критеріїв ризиковості платника податків. Необхідним елементом є погодження таких критеріїв Мінфіном та оприлюднення погоджених Мінфіном критеріїв ризиковості на офіційному сайті ДФС.

Суд зазначає, що затвердженні листом ДФС України від 21.03.2018 р. N 959/99-99-07-18 критерії ризиковості платника податку затверджено без дотримання регуляторних процедур. Зокрема, відсутнє погодження Мінфіну та відсутнє оприлюднення погоджених Мінфіном критеріїв ризиковості.

Організацію, повноваження та порядок діяльності центральних органів виконавчої влади України визначено Законом України "Про центральні органи виконавчої влади".

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" систему центральних органів виконавчої влади складають міністерства України та інші центральні органи виконавчої влади.

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" передбачено, що міністерство є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику в одній чи декількох визначених Президентом України сферах, проведення якої покладено на Кабінет Міністрів України Конституцією та законами України.

За приписами статті 7 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" основними завданнями міністерства як органу, що забезпечує формування та реалізує державну політику в одній чи декількох сферах, є, зокрема, забезпечення нормативно-правового регулювання.

За змістом частин 1 - 8 статті 15 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" міністерство у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів і доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, які підписує міністр.

Накази міністерства, видані в межах його повноважень, є обов'язковими для виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, місцевими державними адміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності та громадянами.

Накази міністерства нормативно-правового змісту підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Накази міністерства, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Накази міністерства, які є нормативно-правовими актами, після включення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів опубліковуються державною мовою в офіційних друкованих виданнях.

Всі накази міністерства оприлюднюються державною мовою на офіційному сайті міністерства.

Накази міністерства, які є нормативно-правовими актами і пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування.

Накази міністерства або їх окремі частини можуть бути оскаржені фізичними та юридичними особами до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

У пункті 1 Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого Указом Президента України від 08.04.2011 N 446/2011 (далі - Положення) визначено, що Міністерство фінансів України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Міністерство фінансів України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної фінансової, бюджетної, податкової, митної політики, політики у сфері державного фінансового контролю, казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку, випуску і проведення лотерей, організації та контролю за виготовленням цінних паперів, документів суворої звітності, видобутку, виробництва, використання та зберігання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння, їх обігу та обліку, у сфері запобігання і протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму.

Основними завданнями Мінфіну України є, зокрема, формування та забезпечення реалізації державної фінансової, бюджетної, податкової і митної політики (п. 3 Положення).

Відповідно до підпункту 64 пункту 4 Положення Мінфін України відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, здійснює нормативно-правове регулювання у фінансовій, бюджетній, податковій, митній сферах, у сфері державного фінансового контролю, казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку, випуску і проведення лотерей, організації та контролю за виготовленням цінних паперів, документів суворої звітності, видобутку, виробництва, використання та зберігання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння, їх обігу та обліку, у сфері запобігання і протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму.

Отже, до компетенції Міністерства фінансів України нормами чинного законодавства віднесено формування та забезпечення реалізації державної податкової політики, здійснення нормативно-правового регулювання у податковій сфері.

Міністерство фінансів України є головним органом в системі центральних органів виконавчої влади з питань реалізації податкової політики.

Критерії ризиковості затверджено ДФС України в формі листів, що прямо суперечить приписам ч. 1 ст. 23 зазначеного Закону України "Про центральні органи виконавчої влади".

Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (п.1 Положення про ДФС України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 р. N 236).

Центральний орган виконавчої влади у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України та наказів міністерств видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання (ч.1 ст.23 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади»).

До того ж ДФС України має функції передбачені в ч.1 ст.17 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади».

Основними завданнями центральних органів виконавчої влади, як визначено у частині 1 статті 17 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», є:

1) надання адміністративних послуг;

2) здійснення державного нагляду (контролю);

3) управління об'єктами державної власності;

4) внесення пропозицій щодо забезпечення формування державної політики на розгляд міністрів, які спрямовують та координують їх діяльність;

5) здійснення інших завдань, визначених законами України.

Відповідно до системи центральних органів виконавчої влади, визначених Законом, Державна фіскальна служба України є центральним органом виконавчої влади, який не наділений повноваженнями щодо здійснення нормотворчої діяльності.

Відсутні повноваження зі здійснення нормотворчої діяльності ДФС України й у ПК України, зокрема в ст.19-2 ПК України.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в частині забезпечення формування та реалізації податкової та митної політики виконує такі функції:

здійснює координацію діяльності контролюючих органів;

затверджує нормативно-правові акти з питань, що належать до компетенції контролюючих органів;

прогнозує, аналізує надходження податків, зборів, платежів, визначених Податковим та Митним кодексами України, Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", джерела податкових надходжень, вивчає вплив макроекономічних показників, законодавства, угод про вступ до міжнародних організацій, інших міжнародних договорів України на надходження податків, зборів, платежів, надає пропозиції щодо збільшення їх обсягу та зменшення втрат бюджету;

узагальнює практику застосування законодавства з питань оподаткування, законодавства з питань сплати єдиного внеску, розробляє проекти нормативно-правових актів;

видає узагальнюючі податкові консультації відповідно до цього Кодексу;

виконує інші функції, передбачені законом (ст.19-2 ПК України).

Натомість посадові та службові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами (пп.21.1.1 п.21.1 ст.21 ПК України).

Наказ є тією законодавчо встановленою формою нормативно-правового акту, який створюється центральним органом виконавчої влади і встановлює правові норми поведінки певного кола осіб та встановлює відповідальність за його порушення.

При цьому варто врахувати, що листи міністерств, інших центральних органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами, вони лише мають інформаційний характер і не встановлюють правових норм поведінки, а отже і не спричиняють жодної відповідальності для платника податків за не виконання викладених в них приписів, як, в свою чергу, не дають і податковому органу жодного права зупиняти реєстрацію податкових накладних, використовуючи для цього інформаційний лист.

З урахуванням викладеного лист ДВС України від 21.03.2018 р. N 959/99-99-07-18 «Критерії ризиковості платника податку» не є нормативно-правовим актом, не затверджений Мінфіном, не оприлюднений на офіційному сайті в погодженому вигляді, не створює для платника податку прав та обов'язків, а також не є підставою для зупинення реєстрації податкової накладної, натомість носить інформаційний характер.

Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України)

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог.

В судовому засіданні 17 січня 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 6-9, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополь, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації № 941651/39966788 від 03.10.2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 10 від 23.08.2018 року.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 10 від 23.08.2018 року на суму 107009,10 грн., яка складена ТОВ "Фреш Альтернатива" () та направлена 12.09.2018 року для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ДФС України () та ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополь () солідарно на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фреш Альтернатива" () судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1762 грн. (по 881 грн. з кожного з відповідачів).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 25 січня 2018 р.

Суддя Ковбій О.В.

кат. 111030600