Справа № 826/5626/18
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5626/18 Суддя (судді) першої інстанції: Мазур А.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.,

за участю секретаря судового засідання Пушенко О.І.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Сумській області на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 08 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Балтіка» до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Балтіка" (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не підготування висновку про перерахування надмірно сплачених сум грошових зобов'язань позивачу з відповідного бюджету та не подання його для виконання відповідному органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів;

- зобов'язати відповідача підготувати висновок про перерахування Товариству з обмеженою відповідальністю "Балтіка" переплати з орендної плати за землю у розмірі 110 604,48 грн. та подати його до виконання відповідній державній казначейській службі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що договори оренди земельних ділянок, що були укладені між ТОВ "Балтіка" та Сумською міською радою були припинені, у зв'язку з чим позивачем було зменшено податкові зобов'язання по орендній платі та подані уточнюючі податкові декларації, однак, відповідачем не було зараховано переплату з орендної плати за землю на рахунок податкового зобов'язання з податку на землю.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 08 жовтня 2018 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області щодо непідготовки висновку про перерахування надмірно сплачених сум грошових зобов'язань Товариству з обмеженою відповідальністю "Балтіка" з відповідного бюджету та неподання його для виконання відповідному органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Зобов'язано Головне управління Державної фіскальної служби у Сумській області підготувати висновок про перерахування Товариству з обмеженою відповідальністю "Балтіка" переплати з орендної плати за землю з р/р 0002 на рахунок плати податку на землю р/р 0002 в розмірі 110 604, 48 грн., та подати його для виконання відповідній державній казначейській службі.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що права власності на земельну ділянку підлягає обов'язковій державній реєстрації. Угода про перехід права власності на земельну ділянку вважається укладеною з дня її нотаріального посвідчення та у набувача виникає право власності на земельну ділянку з моменту такого посвідчення.

Таким чином, офіційне визнання і підтвердження державою фактів припинення/набуття речових прав на нерухоме майно забезпечується шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі поданих документів.

Для цілей справляння плати за період фактичного перебування земельної ділянки у власності припиняється датою внесення відповідних відомостей до Реєстру. Натомість в Державному реєстрі прав на нерухоме майно ТОВ «Балтіка» відсутня інформація про припинення права оренди на земельну ділянку по вул. Енгельса, 2а, яка була надана в оренду позивача згідно Договору оренди земельної ділянки № 7166188 від 29.09.2014 р., а, отже, позивач залишається платником податків з оренди вказаної земельної ділянки до дати внесення до Реєстру відповідних відомостей.

Отже, у відповідача відсутні правові підстави для підготовки висновку щодо повернення надмірно сплачених платежів.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити Головному управлінню ДФС у Сумській області у задоволенні вимог апеляційної скарги. Вважає, що судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального та процесуального права.

У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційним судом розглянуто справу в порядку письмового провадження згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Балтіка" та Сумською міською радою були укладені договори оренди земельних ділянок: площею 0,0967 га, м. Суми, по вул. Кірова, 110 (Г. Кондратьєва), договір № 00228 від 19.01.2012. Строк дії до 27.04.2014; площею 0,6333 га, м. Суми, по вул. Черепіна, буд. 38, договір № 51 від 26.01.2006. Строк дії до 05.07.2015; площею 0,7668 га, м. Суми, по вул. Енгельса, буд. 2-А, договір № 7166188 від 29.09.2014. Строк дії до 18.06.2019.

27.06.2017 між ТОВ "Балтіка" та ТОВ "ЕКО" укладено договір купівлі-продажу, на підставі якого останнє набуло права власності на об'єкт нерухомого майна, розташованого на раніше орендованій земельній ділянці.

У зв'язку з викладеним, позивач листом від 28.07.2017 повідомив ГУ ДФС у Сумській області про припинення договору оренди № 7166188 від 29.09.2014.

Крім того, позивач листами повідомив відповідача про припинення договорів оренди № 00228 від 19.01.2012 та № 51 від 26.01.2006, у зв'язку з припиненням їхньої дії.

Позивачем на підставі припинення даних договорів оренди було зменшено податкові зобов'язання по орендній платі та подані уточнюючі податкові декларації.

31.08.2017 позивач звернувся до ГУ ДФС у Сумській області із заявою про перерахування переплати з орендної плати за землю у розмірі 110 604, 48 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 14.09.2017 № 7634/10/18-28-12-0317 відповідач просив позивача надати письмові пояснення та їх документальне підтвердження щодо причин зменшення податкових зобов'язань за оренду земельних ділянок та залишив без виконання заяву позивача про зарахування переплати з орендної плати за землю на рахунок податкових зобов'язань з податку на землю.

Листом від 10.10.2017 ТОВ "Балтіка" направило письмові пояснення та документальні підтвердження ГУ ДФС у Сумській області щодо зменшення податкових зобов'язань з податку на землю.

Однак, позивачем не було отримано відповіді чи рішення, та, відповідно, не зараховано переплату з орендної плати за землю на рахунок податкових зобов'язань з податку на землю.

Наведене стало підставою для звернення позивача до суду із позовом за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не доведено правомірність його дій щодо непідготовки висновку про зарахування переплати з орендної плати за землю на рахунок податкових зобов'язань з податку на землю.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до підпунктів 269.1.1 і 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

За правилами пункту 287.7 статті 287 Податкового кодексу України у разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами, податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин).

У частинах першій та другій статті 120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Статтями 125 і 126 цього Кодексу встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

За частиною третьою статті 7 Закону України "Про оренду землі" від 06 жовтня 1998 року №161-XIV до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Згідно з абзацом 8 частини першої статті 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.

Зазначені норми права дають можливість визначити, хто саме є платником земельного податку, що є об'єктом оподаткування, з якого моменту виникає (набувається, переходить) обов'язок сплати цього податку, подію (явище), з якою припиняється його сплата, умови та підстави сплати цього платежу у разі вчинення правочинів із земельною ділянкою чи будівлею (її частиною), які на ній розташовані.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку із переходом права власності на нерухоме майно, яке знаходиться на спірній земельній ділянці, а також у зв'язку з відсутністю намірів у подальшій оренді земельних ділянок та поновленні Договорів оренди № 00228 від 19.01.2012 та № 51 від 26.01.2006, позивач повідомив Сумську міську раду про припинення Договорів оренди, у зв'язку із закінченням строків на які їх було укладено.

У свою чергу Сумська міська рада не повідомляла ТОВ "Балтіка" про прийняття рішень від 27.04.2016 № 707-VH та 26.07.2017 № 2389-МР та не погоджувала істотних умов поновлення та/або укладення нового договору оренди землі (строк дії, розмір орендної плати), у зв'язку з чим додаткові угоди до договорів оренди не було укладено.

27.06.2017 між ТОВ "Балтіка" та ТОВ "ЕКО" укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки, що розташована за адресою: м. Суми, вул. Енгельса, буд. 2-А, площею 0,7668 га. Цього ж дня даний договір було зареєстровано в реєстрі за № 988, у зв'язку з чим право власності на нерухоме майно, розташоване на земельній ділянці перейшло до ТОВ "ЕКО".

У розумінні положень підпунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1, пункту 269.2 статті 269, підпунктів 270.1.1, 270.1.2 пункту 270.1 статті 270, пункту 287.7 статті 287 Податкового кодексу України платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов'язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Якщо певна фізична чи юридична особа набула право власності на будівлю або його частину, що розташовані на орендованій земельній ділянці, то до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку (пункт 287.6 статті 287 ПК).

Таким чином, платником земельного податку є особа, яка володіє відповідним речовим правом на земельну ділянку (правом власності або правом користування), відповідно з моменту набуття права власності на об'єкт нерухомого майна, обов'язок зі сплати податку за земельну ділянку, на якій розміщений такий об'єкт, покладається на особу, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 822/2696/17 (К/9901/44579/18), від 05.11.2018 р. у справі № №822/2695/17(К/9901/49866/18).

Враховуючи викладене, договір оренди припинив свою дію в частині оренди земельної ділянки для позивача з дати набуття ТОВ "ЕКО" права власності на нерухоме майно, тобто з 27.06.2017.

Таким чином договір оренди № 7166188 від 29.09.2014 припинив свою дію 27.06.2017 - з моменту набуття ТОВ "ЕКО" права власності на будівлю, що розташована на орендованій позивачем земельній ділянці.

Враховуючи викладене вище, позивачем було подано уточнюючі декларації з орендної плати, якими зменшено податкові зобов'язання з орендної плати.

Так, умовами договору № 7166188 від 29.09.2014 передбачено, що після спливу дворічного строку для розрахунку орендної плати застосовується нормативно грошова оцінка в розмірі 688 317, 76 грн.

Дворічний термін сплинув 29.09.2016, у зв'язку з чим з 30.09.2016 у Товариства з обмеженою відповідальністю "Балтіка" збільшилися податкові зобов'язання з орендної плати.

У податковій декларації № від 19.10.2016 подано до збільшення податкове зобов'язання на суму 103 732, 57 грн.

Відповідно до п.п. 17.1.10 п. 17.1 ст. 17 Податкового кодексу України платник податку має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

У свою чергу ст. 43 ПК України встановлено умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Процедура повернення коштів регулюється Порядком взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2015 № 1146 (далі - Порядок).

Так, відповідно до п. 5 Порядку повернення помилково та/або надмiру сплачених сум грошових зобов'язань та пені у випадках, передбачених законодавством, здiйснюється виключно на пiдставi заяви платника податку (за винятком повернення надмiру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фiзичних осiб, якi розраховуються органом ДФС на пiдставi поданої платником податкiв податкової декларацiї за звiтний календарний рiк шляхом проведення перерахунку за загальним рiчним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надмiру сплаченої суми протягом 1095 днiв вiд дня її виникнення.

Пунктом 6 Порядку визначено, що в заяві платник вказує суму і вид помилково та/або надміру сплаченого платежу та визначає напрям(и) перерахування коштiв, що повертаються:на поточний рахунок платника податку в установі банку; на погашення грошового зобов'язання та пені (податкового боргу) з iнших платежiв, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, незалежно вiд виду бюджету; готiвкою за чеком у разi вiдсутностi у платника податкiв рахунку в установі банку; готівкою з рахунків банків у разі відсутності у платника податків рахунку в установі банку; поштовим переказом через підприємства поштового зв'язку; для подальших розрахункiв як авансові платежі (передоплата) або грошова застава: на небюджетний рахунок з облiку коштiв забезпечення сплати майбутніх митних та інших платежів - рахунок 3734, відкритий на балансі Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві; банкiвський балансовий рахунок 2603, відкритий для органу ДФС у відповідному уповноваженому банку (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати), доплати тощо вносилися готівкою).

Згідно з п. 7 Порядку після реєстрації в органі ДФС заява платника про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені (крім грошових зобов'язань та пені з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів) передається на розгляд до структурних підрозділів, що виконують функції з адміністрування відповідних податків і зборів та погашення заборгованостей. Не пізніше другого робочого дня, наступного за днем реєстрації, заява з відміткою вказаних підрозділів щодо правомірності повернення передається до структурного підрозділу, на який покладено функцію з підготовки висновку.

Однак, ГУ ДФС у Сумській області не було виконано вимоги Податкового кодексу щодо підготовки висновку про перерахування надмірно сплачених сум, а у свою чергу ТОВ "Балтіка" здійснило усі дії, що надають йому право на повернення надмірно сплачених грошових зобов'язань з плати за землю.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ГУ ДФС у Сумській області допущено протиправну бездіяльність щодо невиконання вимог п. 43.5 ст. 43 Податкового кодексу України щодо не підготування висновку про перерахування надмірно сплачених сум грошових зобов'язань Товариству з обмеженою відповідальністю "Балтіка" з відповідного бюджету та не подання його для виконання відповідному органу, що здійснює казначейське обслуговування коштів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Так, згідно ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 244, 250, 257, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 08 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Л.О.Костюк

О.Є.Пилипенко