Справа № 540/2480/18
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/2480/18
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 18.10.2018 р. № 1090/18,

встановив:

03.12.2018 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1М.) до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 18.10.2018 р. № 1090/18.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем на автомобільній дорозі М14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ 203 км було проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля марки DAF, реєстраційний номер ВТ 0260ВО, причіп марки LANGENDORF з реєстраційним номером ВТ 2033 ХО, які перебували під керуванням позивача. За результатами габаритно-вагового контролю автомобіля та причепа працівниками управління складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №031192 від 18.10.2018 р., акту № 0019327 від 29.07.2018р., встановлено перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

Посадовими особами відповідача на підставі довідки та акту здійснено розрахунок, яким позивачу визначена плата за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в розмірі 1493,40 євро. Позивач вважає вказаний розрахунок протиправним, оскільки він не вважає себе автомобільним перевізником в розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт", зазначає, що лише виконував функції водія підприємства-перевізника.

Окрім вказаного позивач зазначає, що посадовими особами відповідача не надавались жодні документи щодо періодичної повірки (метрологічної атестації) вимірювального та зважувального обладнання, на якому було здійснено зважування транспортних засобів.

Вказав також, що не погоджується з сумою розрахунку плати за проїзд, оскільки вважає, що відстань визначена відповідачем (380 км) не відповідає дійсній відстані з м. Дніпра до м. Миколаїва 322 км. Джерело, з якого відповідачем встановлено відстань у 380 км між вказаними містами, особами, що здійснювали перевірку не зазначено.

Ухвалою суду від 10.12.2018 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 10.01.2019 року.

Ухвалою суду від 10.01.2019 року розгляд справи відкладено на 22.01.2019 року.

10.01.2019 року від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що посадовим особам Укртрансбезпеки надано право здійснювати державний контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства щодо габаритно-вагових стандартів транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, при цьому перевірка відповідачем проведена у повній відповідності до вимог Порядку № 1567.

Під час габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки DAF, водієм якого був ОСОБА_1 та напівпричепу, було виявлено факт перевищення вагових нормативних параметрів вказаних транспортних засобів.

Зважаючи на це, співробітниками Чорноморського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки на законних підставах складено протокол про адміністративне правопорушення від 18.10.2018 року №0006347 та довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю та Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 18.10.2018 року №031192, на підставі яких здійснено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 18.10.2018 року №1090/18 та нарахована плата за проїзд 1493,40 Євро за формулою розрахунку відповідно до п.п.30-31-1 Порядку № 879. Також, відповідач зазначає, що в пункті габаритно-вагового контролю на 203 км а/д М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» розміщені автомобільні ваги, які пройшли метрологічну атестацію та періодичну повірку, про що зазначено у паспорті та підтверджено Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 17.04.2018 року.

Також зазначає, що в Управління відсутні повноваження щодо заборони руху великовагового транспортного засобу, а оскільки розрахунок здійснено за весь маршрут, який перевізник мав намір проїхати відповідно до п.30.1 Порядку № 879, не було підстав для подальшого тимчасового затримання транспортного засобу.

В судове засідання, призначене на 22.01.2019 року сторони не зявились.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

На підставі викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в ній доказами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Згідно копії товарно-транспортної накладної №148 ТД від 17.10.2018 року, довідки №034190 від 18.10.2018 року та розрахунку №1090/18 від 18.10.2018 року ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу - вантажного автомобілю НОМЕР_1 (далі - DAF) та напівпричіпу LANGENDORF, реєстраційний номер НОМЕР_2 (далі - напівпричіп).

18.10.2018 року посадовими особами відповідача на автомобільній дорозі М14 Одеса- Мелітополь-Новоазовськ 203 км+500м проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу автомобіля НОМЕР_1 та напівпричіпу LANGENDORF, реєстраційний номер НОМЕР_2.

За результатами перевірки складені:

- акт від 18.10.2018 року № 031192, яким встановлено фактичну повну масу автопоїзду 46,750 т, при нормативно допустимій 40,0 т.;

- довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 18.10.2018 року №034190, якою зафіксовано повну масу транспортного засобу у розмірі 46,75 тонн;

- розрахунок №1090/18 від 18.10.2018 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту про перевищення транспортним засобом встановлених обмежень загальної маси та (або) осьових навантажень № 031192 від 18.10.2018 р.

Відповідно до вказаного розрахунку позивачу визначено плату за проїзд в розмірі 1493,40 євро.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-III (далі по тексту - Закон України № 2344-III) визначено засади організації та діяльності автомобільного транспорту в Україні.

Абзацом 1 статті 2 Закон України № 2344-III, законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону Законів України Про транспорт, Про дорожній рух, чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону України № 2344-III встановлено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 р. № 879 "Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування" затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок № 879).

Відповідно до п.2 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; попередній габаритно-ваговий контроль це визначення параметрів великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу для встановлення наявності перевищення нормативів на стаціонарних пунктах; точний габаритно-ваговий контроль визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

Пунктом 3 Порядку № 879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Отже, здійснення габаритно-вагового контролю покладено на Державну службу України з безпеки на транспорті та її територіальні органи спільно із відповідними підрозділами Національної поліції.

Судом встановлено, що під час проведення перевірки посадовими особами відповідача встановлено перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, що стало підставою для здійснення розрахунку плати за проїзд великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування відповідно до акту про перевищення транспортними засобами нормативно вагових параметрів від 18.10.2018 р. №031192.

Згідно зі ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення передбачених законодавством документів.

Разом з тим суд зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів підлягають саме перевізники, а не водії транспортних засобів, якщо вони не використовують транспортний засіб в своїх власних інтересах.

Главою 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 № 363 передбачено, що єдиним для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи є товарно-транспортна накладна.

Основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. (абзац перший пункту 11.1 глави 11 вказаних правил).

Товарно-транспортна накладна може оформлюватись субєктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, імя, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

З наявних у справі доказів вбачається, що водієм ОСОБА_1 на транспортному засобі DAF та напівпричепі здійснювалось транспортування вантажу брухту чорних металів відповідно до товарно-транспортної накладної № 148 ТД від 17.10.2018 р.

Суд зазначає, що вказана товарно-транспортна накладна є документом, який у розумінні ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", глав 1, 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні визначає перевізника вантажу. В даному випадку замовником перевезень та перевізником є одна й та сама юридична особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД РЕНДЕР».

Отже, позивач у спірних правовідносинах не є перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт", так як був лише його водієм, у той час як за ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт покладено виключно на автомобільного перевізника.

При цьому з наведеної вище товарно-транспортної накладної вбачається, що ОСОБА_1 при здійсненні перевезень виконував виключно функції водія.

Статтею 16 Закону України "Про дорожній рух" водій має право: керувати транспортним засобом і перевозити пасажирів або вантажі на дорогах, вулицях та в інших місцях, де рух транспорту не заборонено у встановленому порядку; довіряти у встановленому порядку право користування і розпорядження приватним транспортним засобом іншій особі, яка має відповідне право на керування. Водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно п.п.1.10, 2.1, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 Правил дорожнього руху, власник транспортного засобу - це фізична або юридична особа, яка володіє майновими правами на транспортний засіб, що підтверджується відповідними документами; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції; на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил; поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Крім того, товарно-транспортна накладна містить відомості стосовно того, хто є автомобільним перевізником вантажу, який перевозився автомобілем DAF та напівпричепом. Проте, не зважаючи на зазначення ОСОБА_1 в позовній заяві як основного доводу того, що він не є автомобільним перевізником, відповідач в відзиві на позов не навів жодних заперечень з цього приводу. Пояснень, чому контролюючим органом обрано як субєкт відповідальності не юридичну особу зазначену в товарно-транспортній накладній, а позивача суду не надано.

Отже суд приходить до висновку, що позивач у спірних правовідносинах не є перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідно не є особою, яка має сплатити плату за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу.

За таких обставин суд задовольняє позовну вимогу про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд, великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільним дорогами загального користування від 18.10.2018 №1090/18 до акту від 18.10.2018 року № 031192.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проаналізувавши викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 18.10.2018 №1090/18 до акту від 18.10.2018 року № 031192.

Стягнути за рахунок бюджетних Державної служби України з безпеки на транспорті (, 01135, м. Київ, просп. Перемоги,14) на користь ОСОБА_1 (адреса: 73009, м. Херсон, н.п. Куйбишево, вул. Центральна, 35, рнокпп НОМЕР_3) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Ковбій О.В.

кат. 113070200