Справа № 824/885/16-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/885/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Дембіцький П.Д.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

22 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М.

за участю: секретаря судового засідання:Черняк А.В.,

представника позивача: ОСОБА_3

представників відповідача: Бабчука В.І., Пуріча Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до Управління Держпраці у Чернівецькій області про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2016 фізична особа-підприємець ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до Управління Державної служби України, в якому просила скасувати постанову від 19 жовтня 2016 року 24-07-37/301-35 про накладення штрафу у розмірі 174000,00 грн.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до невірного вирішення справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що направлення на проведення перевірки надійшло до позивача вже після закінчення перевірки, а також відповідачем проведено позапланову перевірку з підстав не зазначених в ст. 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Крім того, позивач вказує, що відповідачем при проведені перевірки та винесені оскаржуваної постанови не враховано, що ще 07.07.2016 року позивачем укладено цивільно-правові угоди 1-4 із громадянками ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про надання певних несистематичних платних послуг контролю за збереженням матеріальних цінностей позивача, прибирання приміщення та послуг допомоги клієнтам позивача, залучення нових клієнтів.

17.12.2018 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, доводи якого аналогічні тим, які викладні в запереченні на адміністративний позов.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити. В свою чергу, представники відповідача заперечили стосовно задоволення апеляційної скарги і просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 04.08.2016 року Кіцманська ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області звернулася до Управління Держпраці у Чернівецькій області з листом № 465/13 на предмет виявлення використання праці працівників без належного оформлення, легалізації заробітної плати. До листа додані акти обстеження приміщення де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_6

Після отримання вказаного листа, Управління Держпраці у Чернівецькій області звернулося до Департаменту з питань праці із листом від 09.09.2016 року № 1816/0/04-2/16 про надання згоди для здійснення позапланової перевірки.

Листом від 14.09.2016 року № 9427/4.1/4.2-ДП-16 Департамент з питань праці Державної служби України з питань праці надав згоду на проведення позапланової перевірки позивача.

На підставі інформації згоди Департаменту з питань праці Держпраці від 14.09.2016 року 9427/4.1/4.2-ДП-16 на проведення позапланової перевірки, Управління Держпраці у Чернівецькій області видало наказ від 28.09.2016 року 279-пп "Про проведення позапланової перевірки" та направлення на проведення перевірки від 28.09.2016 року № 04-189.

На підставі вищезазначеного наказу та направлення на проведення перевірки посадовою особою відповідача в період з 28.09.2016 року по 29.09.2016 року, за участю представника Заставнівського відділення Кіцманського ОДПІ, проведено позапланову перевірку ФОП ОСОБА_6

За результатами перевірки складено акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 24-07-37/301-35, позивачу видано припис на усунення виявлених порушень законодавства про працю № 24-07-37/235-27 від 29.09.2016 року та складено протокол № 24-0737/325 про адміністративне правопорушення від 30.09.2016 року щодо порушення законодавства про працю.

30.09.2016 року Управління Держпраці у Чернівецькій області, листом № 1993/0/04-2/16 направило матеріали перевірки позивача до Заставнівського відділення поліції Кіцманського відділу поліції ГУ НП у Чернівецькій області.

10.10.2016 року відповідач направив на адресу позивача рекомендавним листом, повідомлення про розгляд справи за ст.265 КЗпП України 2076/0/04-2/16, 19.10.2016 року о 11:00 в приміщенні Управління Держпраці у Чернівецькій області по вул. Поповича, 2, каб. 35.

19.10.2016 року відбувся розгляд справи щодо виявлених порушень законодавства про працю у ході позапланової перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 24-07-37/301-35, на який позивач не з'явилася.

За результатами розгляду справи, відповідачем прийнято постанову № 24-07-37/301-35/180 про накладення на ФОП ОСОБА_6 штрафу за порушення вимог законодавства про працю та зайнятість населення в сумі 174000,00 грн., яка направлена на адресу позивача засобами поштового зв'язку.

Зі змісту спірної постанови слідує, що згідно акту обстеження № 1 від 27-7.2016 року Кіцманської ОДПІ обслуговування відвідувачів «інтернет-клубу» здійснювали громадянки ОСОБА_9 та ОСОБА_8, які дали пояснення, що знаходились на стажуванні у ФОП ОСОБА_6 з 15.07.2016 року.

При повторному обстеженні Кіцманською ОДПІ, акт № 4 від 01.08.2016 року в приміщенні «інтернет-клубу» знаходилась ОСОБА_13, яка пояснила, що проходить стажування з 26.07.2016 року і яка лише 02.08.2016 року представила трудовий договір та повідомлення про прийом на роботу ФОП ОСОБА_6 з 01.08.2016 року.

У ході перевірки додержання законодавства про працю 28.09.2016 року встановлено, що з відома та за дорученням позивача обслуговування відвідувачів «інтернет-клубу» і надалі здійснює ОСОБА_9 та ОСОБА_14, які після телефонної розмови з власницею клубу утримались від надання письмових пояснень щодо своєї роботи у вищевказаного підприємця.

В подальшому, під час чергового відвідування «інтернет-клубу» в межах перевірки додержання законодавства про працю, 29.09.2016 року обслуговування відвідувачів вказаного «інтернет-клубу» здійснювала ОСОБА_15

Таким чином, в ході перевірки посадовим особам не була надана інформація та підтверджуючі документи щодо належного письмового врегулювання трудових відносин з 4 найманими працівницями: ОСОБА_9, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_8

Трудові відносини з касиром ОСОБА_13 згідно акту обстеження Кіцманської ОДПІ № 4 від 01.08.2016 року та пояснення останньої були врегульовані лише після тижневого стажування, чим недотриманні вимоги ч.3 ст.24 КЗпП України "Укладення трудового договору" в частині допуску до роботи без укладення трудового договору в письмовій формі та повідомлення Чернівецької ОДПІ.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем правомірно накладено на позивача штраф у розмірі 174000 грн., а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови від 19 жовтня 2016 року 24-07-37/301-35.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

З матеріалів справи слідує, що за результатами перевірки дотримання ФОП ОСОБА_6 вимог трудового законодавства, проведеної посадовою особою відповідача в період з 28.09.2016 року по 29.09.2016 року, складено на позивача протокол № 24-0737/325 про адміністративне правопорушення від 30.09.2016 року щодо порушення законодавства про працю та 19.10.2016 винесено постанову № 24-07-37/301-35/180 про накладення на останню штрафу за порушення вимог законодавства про працю та зайнятість населення, в сумі 174000,00 грн.

Частиною 1 статті 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗпП України встановлено, що юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту)-у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

За змістом частин 3, 4 статті 265 КЗпП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Водночас, відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) передбачено також Кодексом України про адміністративні правопорушення. Відповідно до частини 3 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, від п'ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, частиною 2 статті 265 КЗпП України і частиною 3 статті 41 КУпАП передбачено відповідальність для фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, у вигляді штрафу, за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Штраф за частиною 2 статті 265 КЗпП України є фінансовою санкцією, яка накладається постановою уповноваженої посадової особи Держпраці, що може бути оскаржена в судовому порядку, а штраф за частиною 3 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення є адміністративною відповідальністю і накладається згідно із рішенням суду за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу, що і стаття 265 КЗпП, і стаття 41 КУпАП були викладені в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28.12.2014.

Вищезазначений закон передбачав введення статтею 265 КЗпП фінансових санкції для роботодавців - юридичних та фізичних осіб-підприємців, у вигляді штрафу у розмірі від 1 до 30 мінімальних заробітних плат за допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин, оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, виплати заробітної плати без нарахування та сплати єдиного внеску та податків, порушення термінів виплати заробітної плати більш ніж за один місяць, виплати не в повному обсязі, недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці та порушення інших вимог трудового законодавства.

Натомість стаття 41 КУпАП мала на меті запровадити штрафи для посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин; за незаконне звільнення працівника з роботи з особистих мотивів чи у зв'язку з повідомленням ним про порушення вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» іншою особою, а також інше грубе порушення законодавства про працю.

Тобто, ключовою відмінністю цих двох статей є суб'єктний склад правопорушення. Завдяки цьому одночасно до відповідальності може бути притягнено юридичну особу як роботодавця (за ст. 265 КЗпП України) та посадову особу цієї юридичної особи (за ст. 41 КУпАП) за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин

Однак, у разі притягнення до відповідальності фізичної особи-підприємця на підставі абзацу другого ч. 2 ст. 265 КЗпП і частини 3 ст. 41 КУпАП, повністю збігаються суб'єкт відповідальності і вид порушення (допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору).

Таким чином, притягнення особи до відповідальності за одне й те саме порушення двічі суперечить ст. 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може двічі притягатися до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Оскільки в обох нормах йдеться про юридичну відповідальність та одне й те саме правопорушення, для застосування ст. 61 Конституції України необхідно з'ясувати чи належить відповідальність, передбачена статтею 265 КЗпП України і статтею 41 КУпАП до одного виду.

У теорії права виділяють конституційну, кримінальну, адміністративну, цивільну, дисциплінарну, матеріальну відповідальність. Водночас, дискутується питання про видову самостійність процесуальної, сімейної, екологічної та деяких інших видів відповідальності. Критерієм видової класифікації заходів відповідальності має бути юридична природа відповідного правопорушення та характер шкоди, що ним спричинена. (Рабінович П.М. Основи загальної теорії права та держави. Навч. посібник. Вид. 9-те, зі змінами. - Львів: Край, 2007. - 192 с. - С. 162-163).

Закон не визначає, до якого саме виду юридичної відповідальності належать заходи впливу за правопорушення, передбачені у ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Кваліфікуючи вид цієї відповідальності, суд бере до уваги:

(а) мету відповідальності - покарання роботодавців за порушення законодавства про працю та легалізація фонду оплати праці;

(б) характер шкоди - шкоду заподіяно суспільству, а не працівнику;

(в) вид стягнення - фінансова санкція у виді штрафу;

(г) суб'єкт, який притягує до відповідальності - державний орган;

(д) джерело сплати - штраф зараховується до державного бюджету.

Водночас диспозиції абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України та ч.3 ст.41 КУпАП в частині визначення правопорушення абсолютно тотожні: "фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту)", а обставини, що послугували підставою їх встановлення для позивача - ідентичні.

Враховуючи вищенаведені ознаки, а також пріоритетність тлумачення, яке у найбільшій мірі відповідає інтересам людини, колегія дійшла висновку, що правопорушення, передбачені у частині 2 статті 265 КЗпП України так само, як і правопорушення, передбачене у частині 3 статті 41 КУпАП, належить до адміністративної відповідальності.

Як слідує з матеріалів справи, відповідачем за допуск позивачем фізичних осіб до роботи без оформлення трудового договору складено протокол про адміністративне правопорушення та направлено адміністративні матеріали до Заставнівського районного суду Чернівецької області для прийняття рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

В той же час, постановою Управління Держпраці № 24-07-37/301-35/180 від 19.10.2016 на ОСОБА_6 накладено штраф за те саме правопорушення вдруге, що є порушенням ст.61 Конституції України.

Стосовно тверджень відповідача з приводу того, що постановою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 22.02.2017 провадження у справі закрито і позивача до адміністративної відповідальності не притягнуто, колегія суддів звертає увагу, що складаючи протокол про адміністративне правопорушення та направляючи його до суду, відповідач використав своє право на притягнення особи до відповідальності за порушення трудового законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.12.2018 у справі №814/2156/16 (адміністративне провадження № К/9901/17864/18).

Сукупність вищенаведених обставин, дає підстави для висновку про обгрунтованість позовних вимог щодо скасування спірної постанови, а відтак колегія суддів вважає помилковою позиції суду першої інстанції про відсутність підстав для їх задоволення.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необгрунтованість доводів позивача щодо неправомірності проведеної перевірки, оскільки останньою наказ управління Держпраці у Чернівецькій області від 28.09.2016 року 279-пп «Про проведення позапланової перевірки» та направлення на проведення перевірки від 28.09.2016 року 04-189 не оскаржується.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що слід скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 задовольнити повністю.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до Управління Держпраці у Чернівецькій області про скасування постанови скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Скасувати постанову Управління Держпраці у Чернівецькій області про накладення штрафу від 19.10.2016 №24-07-37/301-35 у розмірі 174000 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 28 січня 2019 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.