Справа № 761/22869/18
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ганечко О.М. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Седика Д.А.,_

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - відповідач), в якому просив скасувати постанову серії № 22/24/ФК від 30 травня 2018 року про накладання адміністративного стягнення та притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 43 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Вказує на правомірність процедури прийняття оскаржуваної постанови, оскільки позивача під час складання протоколу 23 травня 2018 року № 3133/16-8 було проінформовано про розгляд справи щодо притягнення його до адміністративної відповідальності саме 30 травня 2018 року о 14.10 год. Тому, на думку апелянта, позивач недобросовісно перебував на лікарняному 30 травня 2018 року саме під час розгляду протоколу від 23 травня 2018 року № 24/ФК, оскільки в діях позивача прослідковувалась мета ухилитися від відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, що 30 травня 2018 року Уповноваженою особою Членом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, ОСОБА_3, на підставі протоколу про адміністративне правопорушення № 24/ФК від 23 травня 2018 року та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення, винесено Постанову про накладенні адміністративного стягнення №22/24/ФК від 30 травня 2018 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у розмірі 850 грн., відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» в частині несвоєчасного подання звітних даних до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 43 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» за несвоєчасне подання звітних даних до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 23 травня 2018 року позивач отримав лист № 3133/16-8 від 23 травня 2018 року, згідно якого повідомлений про те, що розгляд справи відносно нього відбудеться 30 травня 2018 року о 14 год. 30 хв.

Проте, скориставшись своїм правом ОСОБА_2 30 травня 2018 року до відповідача, надав клопотання про відкладення слухання справи, у зв'язку із його перебуванням на лікарняному, що отримано відповідачем 30 травня 2018 року. При цьому комісії надано лист огляду пацієнта від 29 травня 2018 року та зазначено про надання листка непрацездатності по одужанню.

Проігнорувавши клопотання відповідачем винесено оскаржувану постанову. При цьому відповідач вказує, що оскільки позивач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду питання про притягнення його до адміністративної відповідальності, то подання ним клопотання здійснено з метою затягування строків розгляду справи.

Однак, ч 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право, зокрема, заявляти клопотання.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як свідчать матеріали справи, з 29 травня 2018 року по 04 червня 2018 року позивач перебував на лікарняному, відповідно до листка непрацездатності серії АДЕ №113870.

Згідно з Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженого спільним наказом Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 30 листопада 2004 року № 532/274/136-ос/1406, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 17 листопада 2004 року №1456/10055 документом, який є підставою для звільнення від роботи у зв'язку з непрацездатністю та з матеріальним забезпеченням застрахованої особи в разі тимчасової непрацездатності, вагітності та пологів є листок непрацездатності.

Також пунктом 1.1 розділу 1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13 листопада 2001 року № 455 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04 грудня 2001 року за № 1005/6196, визначено, що тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Тому, розгляд справи Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності саме 30 травня 2018 року з ігноруванням з боку відповідача надходження відповідного клопотання про відкладення розгляду справи та перебуванням позивача на лікарняному, є порушеним правом ОСОБА_2 на участь у процесі прийняття рішення, що передбачено ст. 268 КУпАП та ч.2 ст. 2 КАС України.

За правилами ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку не виконано.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення серії № 22/24/ФК від 30 травня 2018 року та притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 43 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанцій у справі про задоволення позовних вимог, оскільки відповідач діяв всупереч ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.2 ст. 2 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо правомірності прийняття постанови з підстав обізнаності позивача щодо розгляду питання про притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованими та не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 01 жовтня 2018 року та не можуть бути підставами для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 25.01.2019 року.