Справа № 814/1394/15
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 січня 2019 року

Київ

справа №814/1394/15

адміністративне провадження №К/9901/6567/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргуОчаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області
на постановуМиколаївського окружного адміністративного суду від 12 червня 2015 року (колегія у складі суддів: І.В. Желєзний, Н.В. Лісовська, В.С. Князєв)
та ухвалуОдеського апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2015 року (колегія у складі суддів: А.В. Бойко, Т.М. Танасогло, О.В.Яковлєв)
у справі№ 814/1394/15
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Криничанське»
доОчаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області,
Державної фіскальної служби України
провизнання протиправними дії, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Криничанське» (далі - ТОВ «Криничанське») звернулось до суду із адміністративним позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просило визнати протиправними дії Очаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області (далі - Очаківська ОДПІ) по невизнанню податковою звітністю, поданих ТОВ «КРИНИЧАНСЬКЕ» податкових декларацій з фіксованого сільськогосподарського податку за 2015 рік, відомостей про наявність земельних ділянок та розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробника за 2014 рік; визнати незаконною відмову відповідачів у реєстрації ТОВ «КРИНИЧАНСЬКЕ», як платника єдиного податку четвертої групи; зобов'язати відповідачів зареєструвати ТОВ «КРИНИЧАНСЬКЕ» в якості платника єдиного податку четвертої групи.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання вимог підпункта 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України позивачем контролюючому органу було направлено визначений пакет документів (податкові декларації з фіксованого сільськогосподарського податку за 2015 рік та розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробника за 2014 рік) за допомогою програмного забезпечення «M.E.DOC IS» до Очаківської ОДПІ 19 лютого 2015 року, однак, зазначені файли не були доставлені на сервер податкової служби через непрацездатність серверу ДФС України. У зв'язку з вказаним 12 березня 2015 року ТОВ «КРИНИЧАНСЬКЕ» було повторно направлено в адресу податкового органу пакет документів. Однак, листом від 20 березня 2015 року Очаківська ОДПІ повідомила про непідтвердження статусу ТОВ «Криничанське» як платника єдиного податку 4 групи у зв'язку з порушенням встановленого підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України строку для подачі документів щодо підтвердження вказаного статусу. З такими висновками Очаківської ОДПІ позивач не погоджується, оскільки податковим законодавством не передбачено підстав анулювання статусу платника єдиного податку 4 групи у разі пропуску строку подання документів, передбачених підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2015 року, позов задоволено.

Визнано протиправними дії Очаківської ОДПІ по невизнанню, як податкової звітності, поданих ТОВ «Криничанське» податкових декларацій з фіксованого сільськогосподарського податку за 2015 рік, відомостей про наявність земельних ділянок та розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробника за 2014 рік.

Визнано незаконною відмову Очаківської ОДПІ, Державної фіскальна служба України у реєстрації ТОВ «Криничанське» як платника єдиного податку 4 групи.

Зобов'язано Очаківську ОДПІ, Державну фіскальну службу України зареєструвати ТОВ «Криничанське» платником єдиного податку 4 групи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, виходив того, що ТОВ «Криничанське» було своєчасно подано податкову звітність для отримання статусу платника єдиного податку четвертої групи, однак, з причин, що об'єктивно не залежали від волі позивача, вказана звітність не була доставлена на сервер ДФС.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та неповне з'ясування обставин справи. Доводи касаційної скарги є аналогічними обґрунтуванням апеляційної скарги.

Відзив або заперечення на касаційну скаргу до суду не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ТОВ «Криничанське» є сільськогосподарським товаровиробником та з 2002 року платником фіксованого сільськогосподарського податку. З 2002 року частка сільськогосподарського товаровиробництва позивача за попередній податковий (звітний) період перевищувала 75 відсотків, про що позивач для підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи 19 лютого 2015 року направлено за допомогою програмного забезпечення «M.E.DOC IS» на сервер ДФС України податкових декларацій з фіксованого сільськогосподарського податку за 2015 рік та інших документів, визначених підпунктом 298.1.1 пункту 298.1 статті 298 Податкового кодексу України. Відправку на сервер ДФС України звітності здійснювало ТОВ «ТЕХНОЦЕНТР МАЯК», з яким позивач уклав договір від 05 листопада 2013 року №НТММЦТ00205 поставки дистрибутиву комп'ютерної програми «M.E.DOC IS». Факт відправлення електронних файлів саме з цими документами підтверджується листом ТОВ «ТЕХНОЦЕНТР МАЯК» від 22 травня 2015 року №14 (розшифрування змісту електронного файлу). Після відправлення файлів, ТОВ «КРИНИЧАНСЬКЕ» чекало надходження на свою електронну адресу з серверу ДФС першої квитанції.

В свою чергу, ДФС України на своєму офіційному сайті http://sfs.gov.ua оприлюднила оголошення про те, що через технічні проблеми, пов'язані з затримкою прийняття звітності каналами електронної пошти, звіти, подані до ДФС 17,18 та 19 лютого 2015 року, будуть прийняті 20 лютого 2015 року.

Саме у зв'язку з вказаним повідомленням, розміщеним на офіційному сайті ДФС, позивач очікував надходження першої квитанції.

В подальшому, з'ясувавши про відсутність в ОДПІ підтвердження прийняття звітності, позивач 12 березня 2015 року повторно направив вищезазначений пакет документів.

Очаківська ОДПІ листом від 20 березня 2015 року вих. № 1485/10/14-23-15-310 повідомила позивача про те, що надані документи (податкові декларації, розрахунки) не були визнані як податкова звітність у зв'язку з порушенням підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України» та про те, що ТОВ «КРИНИЧАНСЬКЕ» у 2015 році не надано статус платника єдиного податку 4 групи.

Відповідно до Закону України від 28 грудня 2014 року №71 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» (набрав чинності з 01 січня 2015 року) фіксований сільськогосподарський податок трансформовано в єдиний податок (виділено в окрему 4 групу).

Пунктом 291.4 статті 291 Податкового кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання, сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків, належать до 4 групи платників єдиного податку.

Підпунктом 298.8.4 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України врегульовано, що у разі коли у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва становить менш як 75 відсотків, сільськогосподарський товаровиробник сплачує податки у наступному податковому (звітному) році на загальних підставах.

Таким чином, із змісту наведених норм слідує, що до платників 4 групи єдиного податку можуть належати сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Відповідно до підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року:

- загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);

- звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки;

- розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та митну політику;

- відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок. У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).

Водночас підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 Податкового кодексу України передбачень, що платники єдиного податку 4 групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу;

Загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису визначає Інструкція з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 № 233, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 за № 320/15011 (далі - Інструкція).

Ця Інструкція поширюється на Державну податкову адміністрацію України та її територіальні органи, платників податків, які за власним бажанням подають податкові документи в електронному вигляді.

Відповідно до пункту 7.3, 7.4 Інструкції після одержання від платника податків податкового документа в електронному вигляді органи ДПС проводять його розшифрування, перевірку ЕЦП, перевірку відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту). Перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним.

Згідно пункту 7.5, 7.6 Інструкції, підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

За змістом, внесених з 01 січня 2015 року у Податковий кодекс України змін, окрему четверту групу єдиного податку створено замість фіксованого сільськогосподарського податку, і основною умовою для набуття сільськогосподарським підприємством статусу платника єдиного податку є наявність частки сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) період, що дорівнює або перевищує 75 %, а не необхідність встигнути до 20 лютого подати пакет документів.

Відповідно до пункту 299.1, пункту 299.2 статті 299 Податкового кодексу України реєстрація суб'єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку. Податковий кодекс України передбачає підстави для анулювання реєстрації платника єдиного податку (пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу) або підстави, з яких платник не може бути платником єдиного податку 4 групи (пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу), але не містить норму, відповідно до якої платник, який до 20 лютого не подав звітність, зазначену у підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України, не може бути, або втрачає статус платника єдиного податку 4 групи.

Підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб'єкта господарювання як платника єдиного податку є виключно:

1) невідповідність такого суб'єкта вимогам, встановленим статті 291 цього Кодексу;

2) наявність у суб'єкта господарювання, який утворюється у результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених податкових зобов'язань чи податкового боргу, що виникли до такої реорганізації;

3) недотримання таким суб'єктом вимог, встановлених підпунктом 298.1.4 пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу (пункту 299.6 статті 299 Податкового кодексу України).

Повноваження податкового органу не визнавати податкову звітність податковою декларацією передбачені пунктом 48.7 статті 48 Податкового кодексу України, а саме: податкова звітність не визнається податковою декларацією у разі порушення будь-якої норми статті 48 Податкового кодексу України. Зокрема, це відсутність обов'язкових реквізитів: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; місцезнаходження (місце проживання) платника податків тощо.

В даному випадку податковим органом не було встановлено невідповідності поданих податкових декларацій вимогам статті 48 Податкового кодексу України. Крім того, відповідач не наділений повноваженнями не визнавати звітність, у зв'язку з пропущенням платником податку строку на подачу декларації, встановленого підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України (пропущення встановлених цією нормою строків).

Відтак, судами попередніх інстанцій вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що платником податку були вчинені дії з метою відправлення на адресу Очаківської ОДПІ пакету документів, передбаченого підпунктом 298.1.1 пункту 298.1 статті 298 Податкового кодексу України в межах строку, встановленою цією нормою, однак надані документи не були прийнятті на рівні ДФС України через непрацездатність серверу. При цьому, ДФС України не навела належних аргументів того, з яких саме причин звітність позивача не приймалася на рівні ДФС України. Оскільки до позивача не надійшла електронна квитанція, яка є підтвердження отримання документів податковою службою, платником податків повторно направлено на адресу Очаківської ОДПІ, визначений пакет документів, із зазначенням того, що вказаний пакет документів 19 лютого 2015 року вже направлявся. Однак, незважаючи на зазначене, Очаківською ОДПІ було неправомірно не визнано подану звітність податковою.

В зв'язку з чим, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що позивачем подано податкову звітність для отримання статусу платника єдиного податку 4 групи в межах встановлених Податковим кодексом України строків, однак, з причин, що об'єктивно не залежали від волі позивача, вказана звітність не була доставлена на сервер ДФС.

З урахуванням викладеного, суд касаційної інстанції приходить до переконання, що дії Очаківської ОДПІ є протиправними, оскільки фактично позбавляють позивача права на реєстрацію платником єдиного податку 4 групи як сільськогосподарського товаровиробника, яким позивач фактично був з 2002 року.

Враховуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд касаційної інстанції визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Очаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 червня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

.........................

.........................

..............................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду