Справа № 1140/2999/18
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2019 року м. Кропивницький Справа № 1140/2999/18

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач: ОСОБА_1 (25009, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1)

відповідач: Управління містобудування та архітектури міської ради міста Кропивницького (25006, м. Кропивницький, вул. Тараса Карпи, 68, )

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до управління містобудування та архітектури міської ради міста Кропивницького про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Позов ОСОБА_1 мотивовано тим, що на підставі договору міни від 25.06.1998 року вона є власницею годинникової майстерні, розташованої по АДРЕСА_2. Зазначене приміщення знаходиться на земельній ділянці комунальної власності, кадастровий номер НОМЕР_2, яка належить позивачці на праві постійного користування. Маючи намір здійснити реконструкцію годинникової майстерні під майстерню по ремонту взуття з будівництвом добудов та надбудовою другого поверху, позивачка звернулася до відповідача із заявою про надання містобудівних умов та обмежень. Однак, відповідач надав відповідь №1399 від 17.05.2018 року щодо неможливості надання містобудівних умов та обмежень у зв'язку з невідповідністю намірів забудови земельної ділянки Плану зонування території міста Кіровограда. Позивачка заперечує такі висновки відповідача, стверджуючи, що відповідно до землевпорядної документації вказана земельна ділянка за цільовим призначенням відноситься до земель громадської та житлової забудови і виділена безпосередньо для розміщення майстерні по ремонту взуття. З цих підстав просить суд:

- визнати протиправними дії Управління містобудування та архітектури міської ради міста Кропивницького щодо відмови №1399 від 17.05.2018 року у видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по АДРЕСА_3

- зобов'язати Управління містобудування та архітектури міської ради міста Кропивницького надати їй містобудівні умови та обмеження на реконструкцію годинникової майстерні під майстерню взуття з будівництвом добудов та надбудовою другого поверху по АДРЕСА_4

Також позивачка просила зобов'язати відповідача подати до суду звіт про виконання рішення суду.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову. Посилався на те, що земельна ділянка, на якій позивачкою планується здійснити будівництво перукарні, відповідно до Плану зонування території міста Кіровограда, затвердженого рішенням Кіровоградської міської ради від 17.09.2013 року №2456, визначена як торгівельна зона (зона розташування магазинів, торгових центрів, ринків), в якій не допускається розміщення перукарні. Доводячи правомірність відмови у наданні позивачці містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки з підстав невідповідності намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, стверджуючи також про те, що суд не може перебирати на себе функції дозвільного органу та підміняти органи владних повноважень, просив у задоволенні позову відмовити.

Представник позивачки подала відповідь на відзив, у якій наполягала на тому, що наміри забудови земельної ділянки - реконструкція будівлі під майстерню по ремонту взуття - відповідають цільовому призначенню та виду використання, що визначені у 2000 році при виділенні позивачці земельної ділянки. Від того часу цільове призначення земельної ділянки не змінювалось, а тому посилання відповідача на План зонування території міста Кіровограда, затверджений у 2013 році, є безпідставним. Заперечуючи дискреційність повноважень відповідача у спірних правовідносинах, просила суд позов задовольнити.

Розглянувши справу в порядку письмового провадження, дослідивши надані та зібрані докази, суд встановив такі обставини та дійшов до таких висновків.

ОСОБА_1 на підставі державного акту про право користування землею серії НОМЕР_3, виданого Кіровоградською міською радою 21.04.2000 року, на праві постійного користування належить земельна ділянка площею 0,0185 га, що розташована у м. АДРЕСА_3. (а.с. 17)

Вказана земельна ділянка 25.11.2013 року зареєстрована в Державному земельному кадастрі за кадастровим номером НОМЕР_2, належить до категорії: землі житлової та громадської забудови, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови та видом використання: для розміщення майстерні по ремонту взуття. (а.с. 19 - 20) Право постійного користування земельною ділянкою зареєстровано за ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.02.2014 року. (а.с. 80- 81)

На цій земельній ділянці розташоване приміщення годинникової майстерні, власником якого позивачка є з 25.06.1998 року за нотаріально посвідченим договором міни. (а.с. 10)

З метою реконструкції годинникової майстерні під майстерню по ремонту взуття з будівництвом добудов та надбудовою другого поверху позивачка 02.05.2018 року через Центр надання адміністративних послуг міста Кропивницького звернулася до Управління містобудування та архітектури міської ради міста Кропивницького із заявою про видачу містобудівних умов та обмежень забудови цієї земельної ділянки. До заяви додала необхідні документи. (а.с. 24 , 10-22, 25 - 27)

Розглянувши цю заяву, Управління містобудування та архітектури міської ради міста Кропивницького листом №1399 від 17.05.2018 року відмовило позивачці у надані містобудівних умов та обмежень, пославшись на невідповідність намірів забудови земельної ділянки Плану зонування території м. Кіровограда. (а.с. 23)

Не погоджуючись з цим рішенням, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що згідно зі статтею 9 Закону України "Про архітектурну діяльність" будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Частинами 2, 3 статті 8 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.

Рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації.

Статтею 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що забудова територій здійснюється шляхом розміщення об'єктів будівництва. Суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів. Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

У частині 5 цієї статті визначено, що проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку : 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; 6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

Згідно з частиною 1 статті 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.

За визначенням, наведеним у пункті 8 частини 1 статті 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки - це документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об'єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Частинами 2, 3 статті 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва.

Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника, до якої додаються: копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію; копія документа, що посвідчує право власності на об'єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації); викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000; витяг із Державного земельного кадастру. Для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовник також додає містобудівний розрахунок, що визначає інвестиційні наміри замовника, який складається у довільній формі з доступною та стислою інформацією про основні параметри об'єкта будівництва. Цей перелік документів для надання містобудівних умов та обмежень є вичерпним. Витяг з містобудівного кадастру для формування містобудівних умов та обмежень до документів замовника додає служба містобудівного кадастру (у разі її утворення). Перелік об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.

Відповідно до частини 4 статті 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є: 1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень; 2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об'єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці; 3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні. Відмова у наданні містобудівних умов та обмежень здійснюється шляхом направлення листа з обґрунтуванням підстав такої відмови відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури у строк, що не перевищує встановлений строк їх надання.

У частині 5 статі 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" установлено, що містобудівні умови та обмеження містять: 1) назву об'єкта будівництва, що повинна відображати вид будівництва та місце розташування об'єкта; 2) інформацію про замовника; 3) відповідність на дату надання містобудівних умов та обмежень цільового та функціонального призначення земельної ділянки містобудівній документації на місцевому рівні; 4) гранично допустиму висотність будинків, будівель та споруд у метрах; 5) максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки; 6) максимально допустиму щільність населення в межах житлової забудови відповідної житлової одиниці (кварталу, мікрорайону); 7) мінімально допустимі відстані від об'єкта, що проектується, до червоних ліній, ліній регулювання забудови, існуючих будинків та споруд; 8) планувальні обмеження (охоронні зони пам'яток культурної спадщини, межі історичних ареалів, зони регулювання забудови, зони охоронюваного ландшафту, зони охорони археологічного культурного шару, в межах яких діє спеціальний режим їх використання, охоронні зони об'єктів природно-заповідного фонду, прибережні захисні смуги, зони санітарної охорони); 9) охоронні зони об'єктів транспорту, зв'язку, інженерних комунікацій, відстані від об'єкта, що проектується, до існуючих інженерних мереж. Перелік зазначених умов є вичерпним.

Згідно з частиною 6 статті 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову в їх наданні здійснюється відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури протягом 10 робочих днів з дня реєстрації заяви, затверджується наказом такого органу.

Судом установлено, що підставою для відмови у наданні ОСОБА_1 містобудівних умов та обмежень стала невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, а саме Плану зонування території міста Кіровограда.

Частиною 1 статті 16 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням даних державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі в цифровій формі як просторово орієнтована інформація в державній системі координат на паперових і електронних носіях.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.

Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 18 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об'єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об'єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів.

План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

Параметри використання території та будівель, запропонованих для розташування у межах декількох земельних ділянок або окремої земельної ділянки, зокрема функціональне призначення, граничні поверховість та площа забудови, можливе розміщення на ділянці, є обов'язковими для врахування під час зонування відповідної території.

Судом установлено, що рішенням Кіровоградської міської ради від 17.09.2013 року №2456 затверджено містобудівну документацію "План зонування території міста Кіровограда", яка оприлюднена у встановленому порядку. (http://kr-rada.gov.ua/files/content/files/PZ-2013-2635.pdf) (а.с. 50 -52)

Містобудівна документація "Розроблення плану зонування території м. Кіровограду" розроблена державним підприємством "Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "Дніпромісто" імені Ю.М. Білоконя" згідно з договором №575-01-2012, укладеним з Управлінням містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради.

Розроблення плану зонування території здійснено на основі "Проекту внесення змін до генерального плану міста м. Кіровограда", містобудівного кадастру, з урахуванням матеріалів історико-містобудівного опорного плану охоронного зонування території центральної частини міста, виконаного у складі "Проекту детального планування центральної частини міста Кіровограда" (інститут "Укрміськбудпроект", м. Харків, 1986 р.).

За визначеннями, наведеними у параграфі 1 "Основні терміни та поняття" глави 1 розділу І Пояснювальної записки до Плану зонування території міста Кіровограда:

- переважний вид забудови - вид забудови, який відповідає переліку дозволених планом зонування території для даної зони та не потребує спеціального погодження;

- супутній вид використання земельної ділянки - вид використання, який необхідний для повноцінного функціонування переважного виду використання земельної ділянки;

- допустимий вид забудови - вид забудови, який не відповідає переліку переважних та супутніх видів забудови у плані зонування території для даної зони, але можливий при умові спеціального погодження після необхідного обґрунтування.

Відповідно до пункту "в" параграфу 4 "Загальні вимоги до забудови та благоустрою території міста" глави 2 розділу І Пояснювальної записки до Плану зонування території міста Кіровограда виключно на основі детального плану здійснюються розташування та будівництво окремих об'єктів містобудування, для яких у відповідності до Зонінгу необхідно отримати спеціальне погодження, або нових об'єктів інженерного забезпечення кварталу, групи кварталів, мікрорайону, житлового району.

Згідно з параграфом 5 "План зонування території міста (зонінг). Переважні, супутні та допустимі види забудови земельної ділянки" глави 2 розділу І Пояснювальної записки до Плану зонування території міста Кіровограда:

а) Рішення щодо забудови, землекористування та благоустрою території міста та окремих ділянок приймаються на основі установленого зонінгом переліку переважних, супутніх і допустимих видів забудови земельних ділянок, єдиних умов і обмежень, які діють у межах зон, визначених планом зонування (див. Розділ ІІ), і розповсюджуються у рівній мірі на всі розміщені в межах відповідних зон земельні ділянки, інші об'єкти нерухомості, незалежно від форм власності.

в) Види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем в межах вимог, встановлених законодавством до використання земель цієї категорії, відповідно зонінгу, іншої містобудівної документації та документації із землеустрою.

г) Зони, відносно яких встановлюється перелік переважних та допустимих видів, єдині умови та обмеження , виділяються на плані зонування території міста (масштаб 1:5000).

з) До допустимих видів забудови земельних ділянок у межах окремих зон відносяться види забудови та використання нерухомості, для яких необхідне отримання спеціальних погоджень або спеціальних дозволів (спеціальних погоджень), в т.ч. і шляхом обговорень із залученням громадськості.

м) Види використання земельних ділянок або нерухомості, які відсутні у переліку переважних, супутніх або допустимих видів забудови земельних ділянок в межах зон, є недозволеними для відповідної функціонально-правової зони та не можуть бути дозволені, у тому числі і за процедурою спеціального погодження.

Згідно з параграфом 8 "План зонування території міста" глави 1 Розділу ІІ Пояснювальної записки до Плану зонування території міста Кіровограда схема зонування території є невід'ємною частиною плану зонування території (зонінгу) міста Кіровограда. На основі схеми зонування території встановлюється перелік переважних, допустимих видів забудови та іншого використання земельних ділянок у межах кожної окремої територіальної зони. На основі схеми зонування території встановлюються також єдині умови та обмеження для кожної територіальної зони (підзони).

За висновками відповідача, оскільки належна позивачці земельна ділянка, на якій вона має намір здійснити реконструкцію годинникової майстерні під майстерню по ремонту взуття, згідно зі схемою зонування території міста Кіровограда розміщена у зоні, яка за функціональним призначенням віднесена до земель зони Г-6 (торгівельні зони), тому розміщення і будівництво майстерні по ремонту взуття на ній неможливо, позаяк такий вид забудови не відповідає переліку переважних, супутніх та допустимих видів забудови, передбачених у Плані зонування території міста Кіровограда для даної зони.

Так, відповідно до параграфа 10 "Функціональна класифікація територій, типи територіальних зон" глави 2 Розділу ІІ Пояснювальної записки до Плану зонування території міста Кіровограда до торгівельних зон Г-6 належать зони розташування магазинів, торгових центрів, ринків.

Згідно з пунктом 1 параграфа 12 "Перелік переважних, супутніх та допустимих видів забудови" глави 2 Розділу ІІ Пояснювальної записки Плану зонування території міста Кіровограда для торгівельних зон Г-6 визначений такий перелік переважних, супутніх та допустимих видів забудови:

- переважні види забудови земельних ділянок: торгові центри, спеціалізовані та інші магазини роздрібної торгівлі товарами періодичного попиту; ринки; ресторани і кафе.

- супутні переважним видам: готелі; автостоянки для тимчасового зберігання автомобілів, (підземні та наземні) при громадських будівлях; громадські вбиральні; споруди комунальної та інженерної інфраструктури, необхідної для обслуговування даної зони.

- допустимі види забудови, які потребують спеціальних погоджень: всі типи використання, дозволені в зонах Г, які можуть розміщуватись в окремій будівлі чи на будь-якому поверсі будинку іншого призначення.

Воднораз, будинки побутового обслуговування є переважними видами забудови для зон Г-1, Г-2 (Зони центру та ділові зони), а отже є допустимими для зони Г-6 за умови спеціального погодження.

Як установлено судом, ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець, одним із видів її діяльності є ремонт взуття та шкіряних виробів. (а.с. 82 - 85)

Відповідно до пункту 5 Правил побутового обслуговування населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.1994 року №313, виконавці для провадження діяльності з надання побутових послуг залежно від специфіки побутових послуг, що надаються, можуть мати окремі приміщення або будівлі, павільйони, кіоски, пересувні майстерні та приймальні пункти, спеціально обладнані відповідним устаткуванням.

Згідно з пунктом 1.4. ДБН В.2.2-11-2002 "Будинки і споруди. підприємства побутового обслуговування", які затверджені наказом Держбуду України від 01.03.2002 року №45 і введені в дію з 01.05.2002 року, підприємства побутового обслуговування необхідно розміщувати в складі торгових і громадських центрів міст і сільських поселень в окремо розташованих та вбудовано-прибудованих приміщеннях.

Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, затверджений наказом Держстандарту України від 17.08.2000 року №507 і введений у дію з 01.01.2001 року, відносить будівлі підприємств побутового обслуговування (код 1230.6) до підрозділу 12 "Будівлі нежитлові", групи 123 "Будівлі торгівельні", класу 1230 "Будівлі торгівельні".

Отже, заявлені позивачкою наміри забудови земельної ділянки (реконструкція будівлі під майстерню з ремонту взуття, як будівлю, призначену для побутового обслуговування) відповідали дозволеним (допустимим) видам забудови, визначеним Планом зонування території міста Кіровограда для громадських зон Г- 6.

Статтею 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачені особливості регулювання земельних відносин при здійсненні містобудівної діяльності.

Так, відповідно до частини 2 цієї статті зміна функціонального призначення територій не тягне за собою припинення права власності або права користування земельними ділянками, які були передані (надані) у власність чи користування до встановлення нового функціонального призначення територій.

Забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.

Згідно з частиною 4 статті 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території, забороняється.

Частиною 5 статті 25 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що встановлення режиму забудови територій, визначених для містобудівних потреб, не тягне за собою припинення права власності або права користування земельними ділянками, зміни адміністративно-територіальних меж до моменту вилучення (викупу) земельних ділянок.

Як визначено статтею 1 Закону України "Про землеустрій", цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до пункту "б" частини 1 статті 19 Земельного кодексу України одним з видів категорій земель України за основним цільовим призначенням є землі житлової та громадської забудови.

Частинами 1, 5 статті 20 Земельного кодексу України передбачено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Відповідно до статей 38, 39 Земельного кодексу України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 року №548, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 року за №1011/18306, землі, які за категорією відносяться до земель житлової та громадської забудови, за цільовим призначенням можуть використовуватися для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (код 03.15).

Саме за такою категорією та за таким цільовим призначенням земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2, належна позивачці на праві постійного користування, зареєстрована у Державному земельному кадастрі.

Частиною 4 статті 415 Цивільного кодексу України передбачено, що землекористувач зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення.

Отже, позивачка, як постійний землекористувач земельної ділянки, за умови використання нею цієї земельної ділянки в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства, а саме для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (для розміщення майстерні по ремонту взуття), не може бути обмежена у праві користуватися цією земельною ділянкою, у тому числі у праві на її забудову. Наведене у листі відповідача №1399 від 17.05.2018 року обґрунтування невідповідності намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації, а саме функціональному призначенню земельної ділянки, установленому Планом зонування території міста Кіровограда, є безпідставним.

Отже суд установив, що відмова відповідача у наданні позивачці містобудівних умов та обмежень, викладена у листі №1399 від 17.05.2018 року, не відповідає принципам управлінської діяльності, закріпленим у частині 2 статті 2 КАС України, позаяк прийнята необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, недобросовісно, всупереч повноваженням відповідача та вимогам чинного законодавства. Тож така відмова є протиправною.

За змістом частини 4 статті 245 КАС України суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Аналіз статті 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" свідчить, що процедура розгляду заяви про надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки для проектування об'єкта будівництва не передбачає права уповноваженого органу містобудування та архітектури діяти на власний розсуд при прийнятті рішення за такою заявою. Рішення про надання містобудівних умов та обмежень приймається таким органом за умови відсутності обставин, передбачених частиною 4 цієї статті.

Як установив суд, позивачка виконала усі умови для отримання містобудівних умов та обмежень для проектування об'єкта будівництва, подавши необхідні документи, визначені частиною 3 статті 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". За наслідками розгляду цих документів відповідачем не було встановлено недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право користування земельною ділянкою та право власності на об'єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці. Зауваження відповідача щодо невідповідності намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні - Плану зонування території міста Кіровограда - у ході судового розгляду справи спростовано.

Відтак, з огляду на визнання протиправною відмови відповідача у наданні містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, викладеної у листі №1399 від 17.05.2018 року, порушене право позивачки має бути відновлено шляхом зобов'язання відповідача надати їй такі містобудівні умови та обмеження.

Суд вважає за доцільне на підставі частини 6 статті 245 КАС України визначити відповідачу розумний строк виконання рішення суду у цій частині - не пізніше 10 робочих днів з дня набрання ним законної сили.

З огляду на визначений судом спосіб захисту прав позивачки, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю під час ухвалення судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на задоволення позову, на користь позивачки слід стягнути витрати на сплату судового збору у сумі 704, 80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 143, 242-246, 250, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (25009, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Управління містобудування та архітектури міської ради міста Кропивницького (25006, м. Кропивницький, вул. Тараса Карпи, 68, ) задовольнити.

Визнати протиправною відмову Управління містобудування та архітектури міської ради міста Кропивницького у наданні ОСОБА_1 містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по АДРЕСА_2, викладену у листі №1399 від 17.05.2018 року.

Зобов'язати Управління містобудування та архітектури міської ради міста Кропивницького не пізніше 10 робочих днів з дня набрання цим рішенням законної сили надати ОСОБА_1 містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки по АДРЕСА_2.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору в сумі 704,80 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Управління містобудування та архітектури міської ради міста Кропивницького.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. Черниш