Справа № 642/238/19
Суддя: Шрамко Л. Л.
Дата ухвалення: 2019-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

"25" січня 2019 р.
Справа №642/238/19
Провадження №2-а/642/13/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2019 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - Шрамко Л.Л.,

з участю секретаря - Тугая К.В.,

розглянувши в письмовому провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти 1 батальйону патрульної поліції в м.Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2, 3-я особа Батальйон патрульної поліції в м.Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП, Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

в с т а н о в и в:

14 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування постанови, ухваленої 02.01.2019 року інспектором роти 1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122, ч.6 ст. 121, ч.1 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425грн., закриття провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що керував транспортним засобом Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_1 на автошляху М-22 Полтава-Олександрія. На 96 кілометрі його транспортний засіб було зупинено працівниками патрульної поліції які повідомили, що на транспортному засобі в період з 01.10 по 01.05 за межами населеного пункту, в денну пору доби повинно бути увімкнене ближнє світло фар, державний номерний знак закритий іншим предметом, а також, що він не предявив посвідчення водія та реєстраційні документи, тим самим порушив п.п. 9.8, 2.4, 2.9в ПДР України за що ч.2 ст.122, ч.1 ст. 126, ч.1 ст.121КУпАП з застосуванням ст.36 КУпАП передбачена відповідальність. У звязку із чим було складено оскаржувану постанову та накладено адміністративний штраф в розмірі 425 гривень. Вважав, що притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконним, не обґрунтованим та не доведеним у звязку з чим просив скасувати постанову серії НК №311537 від 02.01.2019 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідач - інспектор роти 1 батальйону ПП в м. Кременчуці УПП в Полтавській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 подав до суду письмові заперечення в яких зазначив, що 02.01.2019 року ним було ухвалено постанову серії НК № 311537 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за те, що водій ОСОБА_1 цього дня, близько 13 год. 00 хв., на автомобільній дорозі Полтава-Олександрія, М-22, 96 км. керував транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_2. в якого поза населеним пунктом при зміні напрямку руху не були ввімкнені денні ходові вогні або ближнє світло фар, чим порушив п. 9.8 ПДР України; державний номерний знак був закритий іншим предметом (захисна сітка), чим порушив п.п. 2.9 «в», 30.2 ПДР України, а також не предявив для перевірки посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п. 2.4 «а» ПДР України. Зазначив, що відповідно до ст. 36 КУпАП стягнення було накладено в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, постанова була законною та обґрунтованою, матеріал оформлено відповідно до «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженій Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року N 1395. Відповідач вважає, що не порушив процедуру щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, діяв в межах наданих законом повноважень, мав право розглянути справу на місці та винести постанову серії НК №311537 від 02.01.2019 та накласти стягнення у вигляді штрафу.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 15 січня 2019 року було відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Сторони належним чином повідомлені про те, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач в судове засідання не зявився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином.

Відповідач в судове засідання також не зявився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, подав до суду письмові заперечення проти позову.

Третя особа управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи у відсутність представника.

Третя особа Департамент ПП Національної поліції в особі батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП в судове засідання також не зявився, подав до суду пояснення в яких зазначив, що інспектором Іськовим В.М. не було порушено процедури розгляду справи та винесення постанови, інспектор діяв в межах наданих законом повноважень з дотриманням процедури через що винесена постанова серії НК №311537 від 02.01.2019 є законною та обґрунтованою.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України у звязку з неявкою всіх учасників справи, суд розглядає справу в письмовому провадженні.

У звязку з викладеним, на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Як свідчать матеріали справи, інспектором роти 1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесена постанова серії НК №311537 від 02.01.2019 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122, ч.1 ст. 126, ч.1 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 425 грн.

Як зазначено в постанові, ОСОБА_1 02.01.2019 близько 13 год. 00 хв., на автомобільній дорозі Полтава-Олександрія, М-22, 96 км. керував транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_2, у якого поза населеним пунктом при зміні напрямку руху не були ввімкнені денні ходові вогні або ближнє світло фар, чим порушив п. 9.8 ПДР України; державний номерний знак був закритий іншим предметом (захисна сітка), чим порушив п.п. 2.9 «в», 30.2 ПДР України, а також не предявив для перевірки посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п. 2.4 «а» ПДР України, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України до компетенції адміністративних судів віднесена перевірка, чи вчинені дії субєктом владних повноважень на підставі, у межах повноважень та спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею ст. 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У наведених положеннях цього Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією фіксування адміністративного правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Також у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією виявлення адміністративного правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 р. у справі № 5-рп/2015, у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Згідно з вказаним рішенням словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 58, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вказаного, розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії НК №311537 від 02.01.2019 про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч.2 ст. 122, ч.1 ст. 126, ч.1 ст. 121 КУпАП на місці вчинення правопорушення суперечить вимогам щодо об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення та призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Таким чином, розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призвів до порушення процесуальних прав позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Доводи відповідача та третьої особи щодо того, що позивач користувався правовою допомогою в телефонною режимі належними доказами не підтверджені.

Окрім того, пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Законодавчі норми, заперечення позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення дають підстави вважати, що відповідач як суб'єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача, однак доказів того, що позивач порушив п. 9.8, п.п. 2.9 «в», 30.2 та п. 2.4 «а» Правил дорожнього руху, відповідачем до постанови не долучено.

Незважаючи на заперечення позивача, всупереч вимогам ст.258 КУпАП доказів на підтвердження того, що позивач порушив Правила дорожнього руху України, відповідач в постанові не зазначив та суду не надав.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів на підтвердження правомірності винесеної постанови відповідачем суду не надано, доводи позивача не спростовані належними та допустимими доказами.

Відповідно до п. 3 ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги або подання прокурора на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або подання прокурора без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. ст. 2, 73, 77, 241-247, 257-263, 295, 297 КАС України, ст.ст. 122, 245, 246, 247, 252, 254, 258, 276, 287-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову інспектора роти 1 батальйону патрульної поліції в м.Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122, ч.6 ст. 121, ч.1 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425грн., а провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду у 30-денний строк з дня оголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Л.Шрамко