Справа № 808/1564/18
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 січня 2019 року м. Дніпросправа № 808/1564/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 червня 2018 року (суддя Стрельнікова Н. В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АМБАР ЕКСПОРТ БКВ» до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю АМБАР ЕКСПОРТ БКВ» звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області, в якому просило визнати протиправними та скасувати: податкове повідомлення-рішення від 28.02.2018 року № частково, а саме у розмірі 1 759 526 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень, які оскаржуються позивачем, слугував висновок контролюючого органу про відсутність реального здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами. Однак господарські операції між позивачем та його контрагентами мали реальний характер, фактично здійснені та оформлені належним чином, відповідні первинні документи були надані при проведенні перевірки, будь-яких недоліків у наданих документах контролюючим органом не встановлено. Відтак позивачем правомірно віднесено до складу податкового кредиту суми, сплачені постачальникам за роботи, послуги. Податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13 червня 2018 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № від 28 лютого 2018 року. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № від 28 лютого 2018 року в частині зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1 759 526 грн.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що у позивача відсутнє підтвердження здійснення фактичного отримання товару та послуг від його контрагентів, оскільки наявність податкових накладних, товарно-транспортних накладних та інших первинних документів,є обов'язковою обставиною при здійсненні господарської операції, але не є очевидним доказом її виконання, так само про це не свідчить і сам факт сплати коштів.

Фактичного здійснення господарської операції з придбання позивачем товарів та послуг безпосередньо у контрагентів не було. Відповідні первинні документи не можуть вважатися первинними для цілей ведення податкового обліку, оскільки, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків як позивача так і його контрагента.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване. Зазначає, що у позивача відбулись зміни в структурі активів, зобов'язань та у власному капіталі, що спростовує висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «АУРІС ТРЕЙД», ТОВ «САЛОХА-П», ТОВ «АПЕКСЛК».

Представник відповідача у судовому засіданні підтримує доводи, викладені в апеляційній скарзі, наполягає на її задоволенні.

Представники позивача заперечують проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність, просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Матеріалами справи підтверджено, що у період з 23.01.2018 по 31.01.2018 (з урахуванням терміну продовження перевірки) проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «АМБАР ЕКСПОРТ БКВ» () з питання достовірності нарахування від'ємного значення з податку на додану вартість за листопад 2017 року, за результатами якої складено Акт перевірки від 07.02.2018 №64/08-01-12-02/40921939. (том 1 а. с. 23-47)

В Акті перевірки від 07.02.2018 №64/08-01-12-02/40921939 контролюючий орган дійшов висновку про порушення ТОВ «АМБАР ЕКСПОРТ БКВ» пп.14.1.36, пп.14.1.181, пп.14.1.231 п.14.1 ст.14, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.200.1, пп. б) пп. в) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого:

-завищено від'ємне значення з податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (р.20.2.1) за листопад 2017 року на суму ПДВ 645 618 грн.,

- завищено від'ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) (р.21) на суму 2 295 694 грн.

На підставі висновків Акту перевірки від 07.02.2018 №64/08-01-12-02/40921939 контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення:

- від 28.02.2018 №, яким зменшено розмір бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку у розмірі 645 618 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 322 809 грн.;

-від 28.02.2018 №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 2 295 694 грн.

Правомірність прийняття податкових повідомлень-рішень передано на розгляд суду.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. (частина 1 статті 1 Податкового кодексу України)

За приписами підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. (підпункт 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України)

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України встановлено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

За приписами пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. (пункт 198.3 статті 198 ПК України)

При цьому, пунктом 198.6 статті 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.4 статті 200 ПК України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. (пункт 201.10 статті 201 ПК України)

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» встановлено, що первині та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «АМБАР ЕКСПОРТ БКВ» включено до складу податкового кредиту декларації з ПДВ за листопад 2017 року:

податкові накладні від контрагента постачальника ТОВ «АУРІС ТРЕЙД» на загальну суму 990 231,29 грн.;

податкові накладні від контрагента постачальника ТОВ «САЛОХА-П» на загальну суму ПДВ 1 326 464,42 грн.;

податкові накладні від контрагента постачальника ТОВ «АПЕКС КЛ» на загальну суму ПДВ 88449 грн.

Між ТОВ «АМБАР ЕКСПОРТ БКВ» (покупець) з TOB «АУРІС ТРЕЙД» (постачальник) було укладено договори поставки від 27.11.2017 №ГІ/201/11/17, від 28.11.2017 №ГІ/202/11/17, від 30.11.2017 №ГІ/204/11/17, від 24.11.2017 №№ГІ/196/11/17, від 24.11.2017 №ГІ/195/11/17, від 23.11.2017 №ГІ/189/11/17 , від 22.11.2017 №ГІ/185/11/17, від 01.11.2017 №ГІ/151/11/17, від 01.11.2017 №ГІ/149/11/17, від 20.11.2017 №ГІ/183/11/17, від 24.11.2017 №ГІ/193/11/17, від 18.10.2017 №ГІ/109/11/17.

Відповідно до пункту 1.1 яких продавець - TOB «АУРІС ТРЕЙД» зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити сільськогосподарську продукцію, номенклатура, кількість, якість та ціна якої визначені у пунктах 1.2 - 1.5 Договору.

Продукцією за вищевказаними договорами є пшениця м'яка не насіннєва врожаю 2017 року, кукурудза врожаю 2017 року. Продавець забезпечує поставку товару: власними силами або найнятим ним перевізником до зернового складу (на базисі поставки: СРТ (Інкотермс 2010) TOB «МСП «НІКА-ТЕРА» м. Миколаїв вул. Айвазовського, 23Б.

Факт виконання умов даного договору підтверджено видатковими та податковими накладними, товарно-транспортними накладними.

Оплата за триманий товар здійснена шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника у безготівковому порядку.

Між ТОВ «АМБАР ЕКСПОРТ БКВ» (покупець) з TOB «САЛОХА-П» (постачальник) було укладено договори поставки від 02.11.2017 №ГІ/157/11/17, від 14.11.2017 №ГІ/167/11/17, від 14.11.2017 №ГІ/168/11/17, від 14.11.2017 №ГІ/169/11/17, від 14.11.2017 №ГІ/176/11/17, від 24.11.2017 №ГІ/194/11/17 , від 26.11.2017 №ГІ/197/11/17, від 01.11.2017 №ГІ/152/11/17.

Відповідно до пункту 1.1 якого продавець - TOB «САЛОХА-П» зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити сільськогосподарську продукцію, номенклатура, кількість, якість та ціна якої визначені у пунктах 1.2 - 1.5 Договору.

Продукцією за вищевказаними договорами є пшениця м'яка не насіннєва врожаю 2017 року. Продавець забезпечує поставку товару: власними силами або найнятим ним перевізником до зернового складу (на базисі поставки: СРТ (Інкотермс 2010) TOB "МСП "НІКА-ТЕРА" м. Миколаїв вул. Айвазовського, 23Б.

Факт виконання умов даного договору підтверджено видатковими та податковими накладними, товарно-транспортними накладними.

Оплата за триманий товар здійснена шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника у безготівковому порядку.

Між позивачем (замовник) з TOB «АПЕКС КЛ» (перевізник) було укладено договір про надання транспортних послуг від 03.04.2017 №03-04/17-09.

Відповідно до умов договору замовник доручає, а перевізник приймає до перевезення власним або запозиченим зі сторони автотранспортом сільськогосподарські культури, які закуповує замовник у сільськогосподарських товаровиробників або виробників. За вказаним договором ТОВ «АПЕКС ЛК» виписало в адресу позивача акти надання послуг №111 від 13.11.2017, №107 від 22.11.2017, №115 від 23.11.2017, №119 від 27.11.2017, №123 від 30.11.2017.

Факт виконання умов даного договору підтверджено товарно-транспортними накладними, податковими накладними.

Заборгованість за транспортні послуги відсутня.

На час здійснення господарських операцій контрагенти позивача мали спеціальну податкову правосуб'єктність, перебували на обліку платників податків, а також були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, що не спростовується відповідачем.

Виходячи зі специфіки укладених між позивачем та його контрагентами договорів, як предмета господарських операцій, надані позивачем документи є достатнім доказом підтвердження фактичного виконання зазначених вище господарських операцій.

З наданих позивачем первинних документів можливо встановити суть та зміст господарських операцій, вказані документи підтверджують фактичне здійснення господарської діяльності підприємства.

Доказів порушень відображення господарської операції в бухгалтерському та податковому обліку позивача та доказів відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов'язань матеріали справи не містять, відповідачем до суду не надано.

Контролюючий орган, з метою підтвердження доводів щодо нереальності господарських операцій позивача з контрагентами зазначив, що формування активів отримано від джерела невідомого походження, а тому первинні документи за вказаними операціями не можуть бути використані при формування податкової звітності з ПДВ та податку на прибуток підприємств. З наведеними висновками колегія суддів не погоджується, вважає їх безпідставними, а тому не приймає до уваги, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1 статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаним судом недійсним (презумпція правомірності). Єдиною підставою вважати правочин нікчемним є його недійсність, встановлена законом.

Правочини, які вчинені без наміру створення правових наслідків, що обумовлені ними, визначаються законом як фіктивні (стаття 234 ЦК України). Недійсність фіктивних правочинів, тобто встановлення факту відсутності наміру створити правові насідки, а отже реально здійснити господарську діяльність, визначається тільки судом. Рішення суду про визнання правочинів між позивачем та його контрагентами недійсними контролюючим органом до суду не надано.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 36.5 даної статті встановлено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що на момент укладення угод та вчинення господарських операцій контрагенти позивача були зареєстровані як юридичні особа та як платники податку на додану вартість, відтак перепон з приводу укладення, а також виконання будь-яких господарських договорів з ними, а надалі і включення до складу витрат для цілей оподаткування податком на додану вартість за такими договорами у позивача не було.

Таким чином, судом не встановлено жодного фактичного порушення позивачем вимог вищенаведених норм податкового законодавства, яке б позбавляло його права на формування податкового кредиту за спірними операціями з контрагентами.

Враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, пояснень про докази до апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Товариство з обмеженою відповідальністю «АМБАР ЕКСПОРТ БКВ» звернулось до суду з клопотанням про відшкодування витрат на правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 40 919 грн.

За приписами частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. (частина 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України)

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. (частина 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України)

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. (пункт 2 частини 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України)

При цьому, частиною 4 статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судом досліджено матеріали, додані до клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, а саме: Договір про надання правової допомоги від 01 червня 2018 року та Додаткову угоду до Договору про надання правової допомоги від 01 червня 2018 року.

З наданих матеріалів встановлено, що гонорар адвоката за участь у справі № 808/1564/18 на стадії апеляційного розгляду (включаючи підготовку відзиву на апеляційну скаргу та участь у судовому засіданні складає 1,5 % від загальної суми податкових повідомлень-рішень в оскаржуваній частині, що становить 40 919,30 грн.).

Разом з тим, будь-яких доказів фактичної оплати позивачем вказаної суми не надано.

Крім того, в судовому засіданні представник позивача пояснив, що на час розгляду справи остаточний розрахунок між ТОВ «АМБАР ЕКСПОРТ БКВ» та адвокатом Буйним А.О. за надання правової допомоги за додатковою угодою №2 до договору про надання правової допомоги №Б/н від 01.06.2018 не проводився, кошти у визначеному сторонами розмірі сплачені не були.

За викладених обставин, враховуючи відсутність доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 червня 2018 року - залишити без змін.

У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «АМБАР ЕКСПОРТ БКВ» про відшкодування витрат на правничу допомогу відмовити.

Постанова набирає законної сили з 17.01.2019 року та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 23.01.2019.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров