Справа № 0640/4038/18
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0640/4038/18

Головуючий у 1-й інстанції: Нагірняк М.Ф.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

24 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2018 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10.09.2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

З урахуванням вимог ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

За таких умов, згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач з листопада 1995 року проходив службу в Попільнянському районному відділі внутрішніх справ, а з 07.11.2015 по 30.09.2017 року проходив службу у Попільнянському відділенні Коростишівського відділу Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Згідно наказу Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 21.09.2017 року №182 о/с позивач з 30.09.2017 року звільнений з органів поліції за власним бажанням відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію".

06.09.2017 року, тобто до звільнення зі служби, проходив медичний огляд в медичній (військово-лікарській) комісії ДУ "ТМО МВС України по Житомирській області". За результатами такого огляду було встановлено, що ОСОБА_2 придатний до служби в поліції.

В квітні 2018 року позивач звертався до Головного управління Національної поліції в Житомирській області із заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності. До заяви, окрім іншого, було долучено копії виписки з акту огляду Житомирською МСЕК №019584.

Як зазначено в досліджених судом виписці до акта огляду, Житомирською МСЕК-1 позивачу з 05.03.2018 року встановлена третя група інвалідності в результаті захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції.

На звернення позивача, листом відповідача від 24.04.2018 року ОСОБА_2 було повідомлено про відсутність правових підстав для призначення та виплати відповідної одноразової грошової допомоги. Таке рішення відповідача мотивовано вимогами п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію".

Між іншим, відповідач зазначає, що лише за наявності виявленого у поліцейського захворювання, що унеможливлює його подальше проходження служби в поліції, звільнення зі служби через хворобу дає підстави для призначення та виплати відповідної одноразової грошової допомоги. Оскільки у позивача були відсутні підстави для звільнення зі служби через хворобу, то відсутні правові підстави для призначення такої допомоги.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача відсутнє право на призначення і виплату йому одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до положень статті 1 Закону № 580-VIII, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом убезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

У статті 3 Закону № 580-VIII визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України а постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Пунктами 3 та 4 частини першої статті 97 Закону № 580-VIII визначено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання у разі: визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті; визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Законодавець прямо зазначив, що лише звільнення особи зі служби в поліції внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), яке слугує підставою для визначення поліцейському інвалідності протягом шести місяців після звільнення його з поліції є підставою для призначення та виплати відповідної одноразової грошової допомоги.

Відповідно до положень частини другої зазначеної статті порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Так, з метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського наказом Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11.01.2016 року затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено вичерпний та такий, що не підлягає розширеному тлумаченню, перелік підстав призначення та виплати одноразової грошової допомоги. А тому якщо особу не було звільнено відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 ЗУ "Про Національну поліцію", а саме через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції, а звільнено з інших підстав передбачених даною статтею (в даному випадку за власним бажанням), то підстав для виплати одноразової грошової допомоги у відповідача немає.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідачем вірно враховано, що незважаючи на те, що позивачу з 05.03.2018 року встановлено третю групу інвалідності, його звільнення зі служби в поліції відбулося не внаслідок захворювання, у зв'язку з яким йому визначено інвалідність.

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену в постановах, зокрема, від 19 вересня у справі № 373/1188/16-а, від 20 вересня у справі № у справі № 296/9456/16-а, від 01 листопада 2018 року у справі №822/3788/17, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII одноразова грошова допомога є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Таким чином, зазначене положення Закону застосовується виключно за обов'язкової одночасної наявності, щонайменше, трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення): 1) інвалідність повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції; 2) інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції; 3) причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що звільнення позивача зі служби в поліції було зумовлено виключно його власним бажанням, про що зазначено в наказі про звільнення та не заперечується позивачем.

Таким чином, підстави для призначення та виплати позивачу такої одноразової грошової допомоги, що передбачені п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону N580-VIII, відсутні.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що відповідачем доведено правомірність дій, щодо відмови в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допущено, вірно встановлено фактичні обставини справи та надано їм належну правову оцінку. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 24 січня 2019 року.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Курко О. П. Совгира Д. І.