Справа № 812/1819/17
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2019-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 січня 2019 року

Київ

справа №812/1819/17

адміністративне провадження №К/9901/765/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів - Юрченко В.П., Шипуліної Т.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2018 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року у справі № 812/1819/17 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03 листопада 2017 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 197 572,00 грн.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2018 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року у справі № 812/1819/17 позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Луганській області № від 03 листопада 2017 року про застосування штрафних санкцій у сумі 197 572,00 грн.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій Головне управління ДФС у Луганській області звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2018 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року у справі № 812/1819/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності.

Такий перелік не є вичерпним.

Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017), а також через складність та інші обставини.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що предметом позову у справі є визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03 листопада 2017 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 197 572,00 грн.

Перевіркою контролюючого органу встановлено порушення в частині не нарахування позивачем податкових зобов'язань на загальну суму 296 314 грн. з вартості придбаних паливно-мастильних матеріалів, будівельних матеріалів, електротоварів, обладнання та товарів для зварювальних робіт, запасних частин для автомобілів, виконання підрядниками капітальних та поточних ремонтів вантажних автомобілів, послуг з надання дозвільних документів тощо, які придбано, але не використано у власній господарській діяльності, чим занижено загальний розмір податкових зобов'язань з ПДВ на суму 296 314 грн. Крім того, встановлено порушення в частині ненадання позивачем документів, які є підтвердженням здійснення операцій з придбання та виготовлення товарів та послуг, тому відсутні підстави включати до складу податкового кредиту суми ПДВ за податковими накладними 2015 року, які задекларовано підприємцем у складі податкового кредиту на загальну суму 15985 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій виходили з того, що транспортні засоби передані власниками майна позивачу для використання останнім у підприємницькій діяльності на підставі договору позички та наказу про використання автотранспортних засобів, нерухомого майна, земельних ділянок, обладнання, ТМЦ, що не суперечить вимогам чинного законодавства України, тому позивач мав право використовувати вказані транспортні засоби у своїй підприємницькій діяльності. Крім того, позивачем в обґрунтування використання у власній господарській діяльності придбаних паливно-мастильних матеріалів, будівельних матеріалів, електротоварів, обладнання та товарів для зварювальних робіт, запасних частин для автомобілів, виконання підрядниками капітальних та поточних ремонтів вантажних автомобілів, послуг з надання дозвільних документів, надано первинну та бухгалтерську документацію за перевіряємий відповідачем період.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається. У касаційній скарзі таких застережень, також не міститься.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2018 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року у справі № 812/1819/17.

Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: підписІ.А. Васильєва
підписВ.П. Юрченко
підписТ.М. Шипуліна