Справа № 620/3523/18
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3523/18 Головуючий у 1 інстанції: Кашпур О.В.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року, м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Ганечко О.М. Кузьмишиної О.М. Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_5 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року та ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року про виправлення описки в рішенні суду у справі за адміністративним позовом Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради звернувся до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, в якому просив скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівської області про накладення штрафу від 11.10.2018 року у виконавчому провадженні № 56864830 за виконавчим листом № 825/581/18, виданим 18.07.2018 року Чернігівським окружним адміністративним судом.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено.Скасовано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівської області про накладення штрафу від 11.10.2018 р. у виконавчому провадженні № 56864830.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року виправлено описку у описовій і мотивувальній частинах рішення суду у даній справі.

Не погодившись з рішенням суду та вказаною ухвалою суду, особа, яка не брала участі у справі - ОСОБА_5 звернулася з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу про виправлення описки і закрити провадження у справі або направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції в новому складі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції допущені описки в оскаржуваних рішеннях, під час вирішення справи не з'ясовано склад сторін та не залучено ОСОБА_5, як третю особу, яка є стягувачем за спірним виконавчим провадженням. Також, зазначає, що постанова державного виконавця про накладення штрафу є законною, оскільки боржник на протязі 5 місяців не виконував судове рішення.

21 січня 2019 року від Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради електронною поштою надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги щодо оскаржуваних рішення та ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Чернігівським окружним адміністративним судом 18.07.2018 р. видано виконавчий лист № 825/581/18 про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради надати ОСОБА_5 пільги та сплатити компенсації, передбачені пунктами 1, 4, 15, 19, 22 ст. 20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з травня 2012 року по липень 2017 року.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області Данілевського О.М. від 27.07.2018 р. відкрито виконавче провадження № 56864830 з виконання виконавчого листа № 825/581/18, виданого Чернігівським окружним адміністративним судом 18.07.2018 р.

Листом від 10.08.2018 р. № 11-07/18444 УПСЗН Деснянської районної в м. Чернігові ради повідомлено Начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівської області про те, що управлінням 04.07.2018 р. було добровільно частково виконано рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2018 року у справі № 825/581/18, а саме, ОСОБА_5:

- здійснено розрахунок вартості ліків ОСОБА_5, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 2013 року по 2016 рік, відповідно до розрахунку, який був долучений позивачем до матеріалів справи. Згідно вищевказаного розрахунку до виплати ОСОБА_5 належить 1560,05 грн.;

- здійснено розрахунок грошової компенсації ОСОБА_5 у розмірі середньої вартості путівки в Україні, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 2012 року по 2016 рік ( розмір середньої вартості путівки в Україні визначений постановою КМУ № 838 від 08.11.2017 року «Про розмір середньої вартості путівки для виплати грошової компенсації замість путівки громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та наказу Міністерства соціальної політики України від 20.02.2018 № 257 «Про встановлення середньої вартості путівки для виплати грошової компенсації замість путівки громадянам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, та дітям, яким установлено інвалідність, пов'язану з Чорнобильською катастрофою»). Згідно вищевказаного розрахунку до виплати ОСОБА_5 належить 2405,00 грн.;

- здійснено розрахунок вартості проїзду один раз на рік до будь-якого пункту України і назад ОСОБА_5, відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 2013 року по 2016 рік, відповідно до розрахунку, який долучений позивачем до матеріалів справи. Згідно вищевказаного розрахунку до виплати ОСОБА_5 належить 476,60 грн.;

- здійснено розрахунок вартості проїзду у міському транспорті ОСОБА_5, відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з травня 2012 року по червень 2017 року, відповідно до копії квитків, які долучені до матеріалів справи. Згідно вищевказаного розрахунку до виплати ОСОБА_5 належить 604,25 грн.;

- здійснено розрахунок додаткової відпустки ОСОБА_5, відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 2012 року по 2013 рік, відповідно до розрахунку, який долучений до матеріалів справи. Відшкодування витрат пов'язаних з виплатою ОСОБА_5 за додаткову відпустку із збереженням заробітної плати строком 14 робочих днів на рік, за період з 2015 року по 2017 рік, вже було здійснено управлінням праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради. Згідно вищевказаного розрахунку до виплати ОСОБА_5 належить 3053,28 грн.

Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області Данілевським О.М. 11.10.2018 р. винесено постанову, якою на Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Чернігові ради було накладено штраф за невиконання рішення суду без поважних причин в сумі 5100,00 грн.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача та не погоджуючись із вищевказаною постановою, звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне .

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Статтею 1 Закону № 1404-VІІІ визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону № 1404-VІІІ, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

В силу ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VІІІ, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VІІІ, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів виданих судом.

Загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення визначені ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження".

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження", за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

У відповідності до ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Отже, з наведенного слідує, що підставою для застосування до боржника у виконавчому провадженні штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.

Поважними причинами невиконання рішення суду відповідно до норм чинного законодавства України визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Як зазначалося та вбачається з матеріалів справи УПСЗН Деснянської районної в м. Чернігові ради 04.07.2018 р. було добровільно частково виконано рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2018 року у справі № 825/581/18, а саме, виконано у частині розрахунку належної до виплати ОСОБА_5 компенсації пільг, що передбачені пунктами 1, 4, 15, 19, 22 ст. 20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що підтверджується розпорядженням № 292 від 03.07.2018 (а.с. 8).

Також, позивачем виконано рішення суду в частині перерахування ОСОБА_5 вартості проїзду один раз на рік до будь-якого пункту України і назад, відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 2013 року по 2016 рік, в сумі 476,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3703 від 30.10.2018 (а.с. 30).

Як зазначає позивач у відзиві на апеляційну скаргу, УПСЗН Деснянської районної в м. Чернігові ради, пільги і компенсації, передбачені пунктами 1, 4, 15, 19, 22 ст. 20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" фінансуються з обласного та державного бюджетів. Разом з тим, погашення заборгованості за рішеннями судів у паспорті бюджетної програми Міністерства соціальної політики України за за КПКВК 2501200 «Соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на 2018 - 2019 роки не передбачено. А тому, зв'язку з відсутністю відповідного фінансування з Державного бюджету України, позивачем рішення суду було виконано частково.

Так, згідно частини 1 статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Порушенням бюджетного законодавства визнається порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання, а саме: нецільове використання бюджетних коштів (пункт 24 частини 1 статті 116 БК України).

Таким чином, колегія суддів вважає вірними доводи позивача про те, що невиконання УПСЗН Деснянської районної в м. Чернігові ради судового рішення, в частині виплати ОСОБА_5 нарахованих компенсацій за пільги, що передбачені пунктами 1, 4, 15, 22 ст. 20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки боржник не мав фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем строку та у подальшому - до отримання відповідного фінансування виконати рішення суду.

Відповідно до правових позицій, які викладено в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24.01.2018 р. (справа № 405/3663/13-а) та від 13.06.2018 р. (справа №757/29541/14-а), накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Накладення штрафу у випадку відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів. Невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідних коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки управління є бюджетною організацією і фінансується виключно за рахунок бюджетних коштів.

За таких обставин, часткове невиконання судового рішення Управлінням праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради з незалежних від останнього причин (через відсутність відповідного фінансування із державного бюджету) є поважною причиною в розумінні статтей 63 та 75 Закону № 1404-VIII.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що УПСЗН Деснянської районної в м. Чернігові ради виконало судове рішення не в повному обсязі за наявності поважної, обґрунтованої причини, а тому застосування до позивача штрафних санкцій є безпідставним

Оскільки постанова про накладення на Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Чернігові ради від 11.10.2018 р. у виконавчому провадженні № 56864830 винесена за відсутності підстав для накладання штрафу її правомірно скасовано судом першої інстанції.

Щодо доводів апелянта про те, що рішення суду першої інстанції невмотивоване та необґрунтоване, передруковане з іншого рішення та вимог про скасування ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року про виправлення описки, колегія суддів зазначає наступне.

Так, з оскаржуваного рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року у справі № 620/3523/18 вбачається, що описова та мотивувальна частини викладені в помилковій редакції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 253 КАС України, суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Питання про внесення виправлень суд може вирішити в порядку письмового провадження. У разі необхідності суд може розглянути питання внесення виправлень у судове рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року виправлено описку у описовій і мотивувальній частинах рішення суду у даній справі, а саме: виправлено помилково викладену редакцію оскаржуваного рішення.

Колегія суддів зазначає, що виправлення помилково викладеної редакції не порушує норм процесуального та матеріального права та не змінює суті рішення, є невід'ємною його частиною та відповідає резолютивній частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року .

Решта доводів та заперечень апелянта - висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Чернігові ради та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_5 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року та ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року залишити без змін.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в строк, визначений статтею 329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Ганечко О.М. Кузьмишина О.М.