Справа № 2540/2810/18
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2540/2810/18 Суддя (судді) суду 1-ї інст.:
Кашпур О.В.
ПОСТАНОВА
Іменем України

24 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року, що прийняте у місті Чернігів, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних Сил України), Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування пункту наказу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати пункт 1.52. наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 ) №342 від 30.05.2018, відповідно до якого кулеметника розвідувальної роти військової частини НОМЕР_2 , молодшого сержанта ОСОБА_1 , притягнуто до матеріальної відповідальності у розмірі у розмірі 4420 грн.;

- стягнути з військової частини НОМЕР_2 на його користь незаконно утримане грошове забезпечення, стягнуте за рахунок відшкодування нанесених державі збитків в сумі 4420,00 грн.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року позов задоволено.

Військова частина НОМЕР_1 апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржуване рішення про притягнення позивача до матеріальної відповідальності є правильним.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що молодший сержант ОСОБА_1 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) на посаді кулеметника розвідувальної роти військової частини НОМЕР_2 .

На підставі п.1.30 Плану діяльності з внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту та підпорядкованих територіальних управлінь внутрішнього аудиту на ІІ півріччя 2017 року, п.1.43 Плану діяльності з внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту та підпорядкованих територіальних управлінь внутрішнього аудиту на І півріччя 2018 року, Північно-східним територіальним управлінням внутрішнього аудиту Міністерства оборони України було проведено внутрішній фінансовий аудит та аудит відповідності фінансово-господарської діяльності ВЧ НОМЕР_2 за період з 06.05.2015 по 28.02.2018.

За результатами аудиту було складено відповідну довідку від 26.04.2018 та звіт від 27.04.2018 №234/1/31/16, в яких зафіксовано, що посадовими особами ВЧ НОМЕР_2 в періоді, що підлягав дослідженню, не було забезпечено дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з питань використання матеріальних ресурсів номенклатури служби пального. Також встановлено, що система внутрішнього контролю взагалі не забезпечила контроль за законним використанням ресурсів. Внаслідок відсутності належного контролю з боку посадових осіб ВЧ НОМЕР_2 за наявністю та законністю використання матеріальних цінностей номенклатури служб пального, а також законним списанням пального по донесенням про наявність та рух пального в підрозділах, проведеним аудитом були встановлені порушення фінансово-бюджетної дисципліни, що призвели до витрат на загальну суму 27 772 507,92 грн.

Так, посадовими особами Північно-Східного територіального управління внутрішнього аудиту було виявлено, що донесення про використання ПММ та первинні документи, які б підтверджували дійсне списання ПММ, не відповідають фактичним даним донесень підрозділів ВЧ НОМЕР_2 .

Враховуючи вищевикладені результати внутрішнього фінансового аудиту, командуванням ВЧ НОМЕР_1 прийнято наказ від 30.05.2018 №342, п.1.52 якого за неналежне виконання вимог ст.11, 16, 58, 111, 112 ч. І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-ХІV, ст.3 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України", статей 2, 5, 6, 15, 16 "Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 №1225, кулеметника розвідувальної роти військової частини НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_1 , притягнуто до матеріальної відповідальності у розмірі 4420,00 грн. (обмеженої матеріальної відповідальності згідно п.1 наказу) (а.с. 12-17).

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що по фактам виявленого Північно-Східним територіальним управлінням внутрішнього аудиту у ВЧ НОМЕР_2 незаконного (безпідставного) списання пально-мастильних матеріалів, яке не підтверджене первинними документами (дорожніми листами), а саме: автомобільний бензин (далі - АБ) - 219547л та дизельне пальне (далі - ДП) - 549973л, на загальну суму 20 227 067,00 грн. розслідування оперативним командуванням "Північ" (ВЧ НОМЕР_1 ) не призначалося та не проводилося. Внутрішнім аудитом не встановлено, що втрата майна сталася з вини позивача саме шляхом розкрадання, пошкодження, втрати чи незаконного використання військового майна, погіршенням або заниженням його цінності.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України затверджено наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608.

Згідно пункту 7 вказаного порядку, службове розслідування за фактами заподіяння державі матеріальної шкоди проводиться з дотриманням вимог Постанови Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі.

Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі затверджене постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР (далі Положення).

Пунктом 10 Положення передбачено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.

Пунктом 17 Положення передбачено, що командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини.

У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Таким чином, у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди, для встановлення її розміру, винної особи та інших обставин заподіяння шкоди проводиться розслідування.

Водночас, із наведеного правила є виняток.

Так, згідно пункту 17 Положення розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб встановлено в ході ревізії (перевірки), інвентаризації, дізнання, попереднього слідства або судом.

За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми.

Так, як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваний наказ прийнятий не на підставі розслідування, проведеного у зв`язку із виявленням факту заподіяння матеріальної шкоди, а на підставі висновків внутрішнього аудиту.

У довідці від 26.04.2018 про результати аудиту (а.с. 44) було встановлено розмір шкоди 186 094 грн (п.52 а.с. 58) та 327,93 грн (п. 24 а.с. 67), визначено винних осіб командирів підрозділів (п .4 а.с. 62), у тому числі позивача (п. 24 а.с. 67).

Наказом Міністра оборони України від 14.11.2012 № 753 «Про організацію діяльності з внутрішнього аудиту та затвердження Порядку проведення внутрішнього аудиту підрозділами Служби внутрішнього аудиту Збройних Сил України» (далі - наказ МОУ № 753) визначено права та обов`язки посадових (службових) осіб підконтрольних суб`єктів.

Відповідно до пункту 3.2 наказу МОУ № 753 керівники підконтрольних суб`єктів зобов`язані вживати невідкладних заходів щодо усунення виявлених порушень і недоліків, відшкодування збитків (шкоди), притягнення до відповідальності винних осіб та виконувати рекомендації, надані під час проведення та за результатами аудиторського завдання.

Оскільки, військова частина НОМЕР_2 перебуває в безпосередньому підпорядковані командування військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » командувачем оперативного командування було виконано вимоги наказу МОУ №753 за результатами рекомендацій аудиторського звіту щодо усунення недоліків, та притягнення до відповідальності винних у незаконному списанні ПММ посадових осіб, в даному випадку позивача.

Таким чином, помилковим є посилання суду першої інстанції на те, що відповідачем порушено порядок притягнення до матеріальної відповідальності у зв`язку із непроведенням розслідування, позаяк, як зазначалося, у даному випадку таке розслідування не проводиться у зв`язку із наявністю відповідних висновків аудиту.

Щодо суті виявлених перевіркою збитків, колегія суддів зазначає таке.

Згідно частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Статут внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язує кожного військовослужбовця знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно (стаття 11).

Стаття 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначає, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Статтею 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально- психологічний стан особового складу; за внутрішній порядок, стан збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.

Обов`язки які позивач повинен виконувати за посадою визначені ст. 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України: організовувати своєчасне одержання, правильну експлуатацію, збереження, технічне обслуговування і ремонт озброєння, техніки, казарменого інвентарю, речового, технічного та іншого майна роти (корабля), перевіряти не менше ніж один раз на місяць їх наявність, стан та облік.

Пунктом 6 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах України, затвердженого Постановою кабінету Міністрів України від 04.06.2000 року № 1225 визначено, що облік військового майна ведеться з метою отримання даних про його наявність, втрату, нестачу, рух, вартість та якісний (технічний) стан, необхідних для організації матеріально-технічного забезпечення військових частин, встановлення належного контролю за умовами зберігання, доцільністю та ефективністю його використання (витрачання), а також з метою підготовки даних для складення облікових документів та державної статистичної звітності.

Порушення військовослужбовцем порядку обліку і збереження військового майна (ПММ), і як наслідок незаконного списання ПММ, яке було виявлено за результатами аудиторського звіту проведеного Північно-Східним територіальним управлінням внутрішнього аудиту за період з 06.05.2015 по 28.02.2018 є порушенням військовослужбовцем своїх (вищезгаданих) службових обов`язків і заподіяння державі матеріальних збитків, за яке згідно чинного законодавства передбачено покарання у вигляді притягнення до матеріальної відповідальності позивача, як винного у незаконному списанні ПММ.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що твердження позивача щодо незаконного його притягнення до матеріальної відповідальності слід вважати невмотивованим та безпідставним, оскільки збитки були виявлені аудиторським звітом, а також підтверджено, що збитки виникли внаслідок недбалого виконання службових обов`язків та порушення норм Статутів Збройних Сил України і інших нормативно-правових актів.

Позивачем не надано будь-яких доказів та не наведено переконливих мотивів, які б свідчили, що висновки аудиту про завдання ним матеріальних збитків є помилковими.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про задоволення позову.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС).

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних Сил України), Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування пункту наказу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя І.В. Федотов