Справа № 826/8429/17
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 січня 2019 року № 826/8429/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомКиївського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів
доКомунального підприємства "Київський Метрополітен"
про стягнення заборгованості у розмірі 14 423 363,06 грн., -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Київське міське відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - позивач) з адміністративним позовом до Комунального підприємства "Київський Метрополітен" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості зі сплати адміністративно-господарських санкцій та пені в сумі 14 423 363,06 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено вимоги Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», що полягає у не працевлаштуванні інвалідів.

В наданих суду запереченнях представник відповідача вказав, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки до відповідача неправомірно застосовано штрафні санкції, адже останнім дотримано норми законодавства про захист прав інвалідів, оскільки відповідачем вжито усіх можливих та необхідних заходів для пошуку та працевлаштування інвалідів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.07.2017 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні, яке відбулось 03.10.2017 представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив у задоволенні позову відмовити.

Суд ухвалив перейти до письмового розгляду справи з урахуванням вимог частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесені зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, які набрали чинності 15 грудня 2017 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Приписами п. 10 ч. 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

28 лютого 2016 року Комунальне підприємство «Київський Метрополітен» подало до Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів «Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів» за 2016 рік по формі 10-ПІ (поштова-річна), затверджений наказом Мінпраці та соціальної політики від 10.02.2007 № 42 з доповненнями від 12.11.2008 № 527.

Згідно звіту відповідач вказав, що середньооблікова кількість працівників облікового складу підприємства у 2016 році становила 7 368 осіб відповідно до 4-х відсоткового нормативу на підприємстві повинно бути працевлаштовано 295 осіб з інвалідністю, але відповідачем було працевлаштовано 151 особу. Таким чином відповідачем не виконано 4-х відсоткового нормативу, призначеного для працевлаштування інвалідів.

Таким чином, згідно ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», Комунальне підприємство «Київський Метрополітен» повинно було працевлаштувати 144 особи з обмеженими можливостями (інвалідів), але не працевлаштувало жодної особи з інвалідністю, тобто свій обов'язок не виконало. Таким чином, за 144 робочих місця, призначених для працевлаштування інвалідів і не зайняте ними, відповідач до 15.04.2017 повинен був самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі: 13 981 546,08 грн. Дана сума заборгованості по адміністративно господарських санкціях підтверджується звітом за формою 10-ПІ №7/1855 від 28.02.2017 за 2016 рік. Оскільки вищезазначені суми відповідачем не сплачено, утворилася заборгованість у розмірі: 14 423 363,06 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в України" від 21 березня 1991 року № 875-ХІІ із змінами і доповненнями (далі - Закон), Порядком нарахування пені та її сплати, затвердженим Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 15 травня 2007 року N 223 і зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 травня 2007 року за N 552/13819 із змінами і доповненнями (далі - Порядок).

Відповідно до частин другої, третьої статті 19 Закону України від 21 березня 1991 року № 875-XII «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (далі Закон № 875-XII) підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Статтею 18 Закону № 875-XII передбачено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, з урахування причин інвалідності, з урахуванням побажань інвалідів, наявних у них професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 18-1 Закону № 875-XII передбачено, що інвалід, який не досяг пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованим у державній службі зайнятості як безробітний.

Рішення про визнання інваліда безробітним і взяття його на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання інваліда на підставі поданих ним рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів.

Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Державна служба зайнятості може за рахунок Фонду соціального захисту інвалідів надавати дотацію роботодавцям на створення спеціальних робочих місць для інвалідів, зареєстрованих у державній службі зайнятості, а також проводити професійну підготовку, підвищення кваліфікації і перепідготовку цієї категорії інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 12 Закону України № 2694-XII від 14 жовтня 1992 року «Про охорону праці» підприємства, які використовують працю інвалідів, зобов'язані створювати для них умови праці з урахуванням рекомендацій медико-соціальної експертної комісії та індивідуальних програм реабілітації, вживати додаткових заходів безпеки праці, які відповідають специфічним особливостям цієї категорії працівників.

Таким чином, з аналізу вищевикладених норм Закону випливає, що працевлаштуванню інвалідів передує їх звернення безпосередньо до підприємств, установ, організації чи до державної служби зайнятості, на яку власне і покладено обов'язок реєстрації бажаючих працювати інвалідів та здійснювати пошук підходящої роботи для них. Разом з тим, обов'язок відповідача створити робочі місця для інвалідів не супроводжується його обов'язком їх працевлаштовувати.

Згідно із Постановою Верховного Суду України від 2 лютого 2010 року, що ухвалена у справі за № 10/03, обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатись пошуком інвалідів для працевлаштування. У зв'язку з тим, що у діях відповідача відсутній склад правопорушення, на нього не може бути покладена відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування, відсутність у населеному пункті за місцем знаходження відповідача інвалідів, які бажають працевлаштуватись.

Про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів роботодавці повідомляють територіальні відділення Фонду соціального захисту інвалідів згідно з наказом Міністерства праці та соціальної політики України «Про затвердження форми звітності № 10-ПІ (річна) «Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів» та Інструкцію щодо заповнення форми звітності № 10-ПІ (річна) «Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів» № 42 від 10.02.2007 року щороку до 1 березня, наступного після звітного періоду. Такий звіт подається або надсилається рекомендованим листом за місцем державної реєстрації роботодавця відповідному відділенню Фонду.

Відповідно до звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2016 рік, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу становила 7 368 особи, підлягало працевлаштуванню 295 інвалідів, але 144 особи не було працевлаштовано.

Згідно з пунктом 2.1 Порядку подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316, форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Згідно Довідки вих. 22/04-775 від 08.09.2017 про інформацію, що надавалась до Солом'янського центру зайнятості м. Києва форми - 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» по структурним підрозділам КП «Київський метрополітен» за 2016 рік підприємством було надано 1112 вакансій для працевлаштування інвалідів.

Крім того, відповідач, для виконання вимог Закону здійснило наступні заходи щодо працевлаштування інвалідів в КП «Київський метрополітен», а саме:

звернулось з листом від 14.11.2016 № 22/04-398 директора Солом'янського районного центру зайнятості м. Києва ОСОБА_1 щодо працевлаштування вразливих категорій громадян;

згідно розпорядження від 11.11.2016 № 100-НДФ в КП «Київський метрополітен» на підставі листа - звернення Державної служби зайнятості від 10.11.2016 № ДЦ-04-7643/0/616 проводились ярмарки вакансій;

згідно розпорядження від 20.10.2016 № 91-НДФ на підставі листа - звернення Державної служби зайнятості від 15.09.2016 № ДЦ-04-6425/0/616 у вестибюлі № 2 станції «Дарниця» проводились ярмарки вакансій;

відповідач звернувся з листом від 14.11.2016 № 698-НДФ до в.о. голови Державної служби зайнятості щодо розміщення вакансій метрополітену на Інтернет-портал і «Труд»;

протягом 2016 року в КП «Київський метрополітен» щодня по 4 рази на добу з метою інформування пасажирів транслювались оголошення про наявні вакансії в КП «Київський метрополітен» та працевлаштування людей з обмеженими фізичними можливостями на підприємстві;

протягом 2016 року на офіційному сайті КП «Київський метрополітен» розміщувалась інформація про вакантні місця, на які можливо працевлаштувати інвалідів;

КП «Київський метрополітен» щомісячно протягом 2016 року надсилав листи до Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів щодо сприяння у розповсюдженні інформації про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів із Переліком вакансій на КП «Київський метрополітен»;

КП «Київський метрополітен» зверталось із листом від 23.09.2016 № 22/04-491 до директора Солом'янського районного центру зайнятості м. Києва ОСОБА_1 щодо направлення для працевлаштування на підприємстві осіб, можливо інвалідів;

відповідач звертався із листом від 20.04.2016 № 22/04-326 до керівника громадської організації «Всеукраїнський союз ветеранів інвалідів війни в Афганістані та інших локальних війн» ОСОБА_2 з проханням оприлюднення інформації про наявні по метрополітену вакансії для сприяння у працевлаштуванні осіб з обмеженими фізичними можливостями - інвалідів;

відповідач звертався із листом від 20.04.2016 № 22/04-327 до керівника Всеукраїнської громадської організації «Українська спілка інвалідів УСІ» ОСОБА_3 з проханням оприлюднення інформації про наявні по метрополітену вакансії і запрошення на роботу інвалідів;

20.07.2016 із листом № 22/04-388 звернувся відповідач до керівника Всеукраїнської громадської організації інвалідів «Допомога інвалідам Чорнобиля» ОСОБА_4 про запрошення на роботу до КП «Київський метрополітен» інвалідів;

30.07.2016 із листом № 22/04-338 позивач звернувся до керівника Всеукраїнської громадської організації Український фонд «Реабілітація інвалідів» ОСОБА_5 про запрошення на роботу до КП «Київський метрополітен» інвалідів. Також КП «Київський метрополітен» направляло листа від 22.12.2016 № 772-НДФ директору Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (київської міської державної адміністрації) ОСОБА_6 в якому зазначило перелік вакансій по підприємству для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Позивач не надав доказів безпосереднього звернення інвалідів до відповідача з метою працевлаштування і відмови в такому працевлаштуванні.

Крім того, позивачем не надано доказів того, що направлені до відповідача інваліди не були працевлаштовані або їм було відмовлено у працевлаштуванні на вакантні посади.

Отже, позивач вчинив усі дії, передбачені Законом № 875-XII щодо створення робочих місць для інвалідів, а відтак його не може бути притягнено до відповідальності за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування або за відсутності безпосереднього звернення інваліда для працевлаштування.

Аналогічну позицію також виклав у своїх правових висновках Верховний Суд України: «Якщо підприємство подавало звіти за формою № 3-ПН, то цього достатньо, щоб вважати, що підприємство виконало свої зобов'язання з працевлаштування інвалідів, і що в такому разі застосування адміністративно-господарської санкції згідно зі ст. 20 Закону № 875 неправомірно» (постанова ВСУ від 02.04.2013 року по справі №21-95а13 та постанова ВСУ від 16.04.2013 року по справі №21-81а13).

Відповідно до ст. 216 Господарського кодексу України від 16.01.2003 № 436-ІV, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 218 цього Кодексу підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Таким чином, оскільки відповідачем створено, відповідно до встановленого законодавством нормативу, кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2016 році та подавались звіти про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів, суд приходить до висновку, що відповідач виконав зазначені вимоги законодавства, а не зайнятість необхідної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів виникла не з їх вини.

Таким чином, зважаючи на відсутність доказів, які б свідчили про те, що відповідач відмовив у працевлаштуванні інвалідам, які безпосередньо зверталися до нього або які були направлені центром зайнятості, в задоволенні позовних вимог Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів необхідно відмовити за необґрунтованістю.

В силу норми ч. 2 ст. 19 Конституції України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у зв'язку із відмовою у задоволенні позову не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 77-78, 139, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів (03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 104, ) відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги).

Суддя Н.Г. Вєкуа