Справа № 305/2400/18
Суддя: Тулик І. І.
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 305/2400/18
Провадження по справі 2-а/305/3/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2019. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Тулика І.І.

за участі секретаря судового засідання Шемота М.І.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського зводу №1, роти №2 батальйону патрульної поліції в с. Чайки, УПП у Київській області, департаменту ПП, сержанта ПП Майданчука ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до поліцейського зводу №1, роти №2 батальйону патрульної поліції в с. Чайки, УПП у Київській області, департаменту ПП, сержанта ПП Майданчука ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позовні вимоги мотивує тим, що 18 грудня 2018 року відповідачем було винесено постанову серії НК №375053 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності на ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 гривень. Відповідно до постанови, він нібито о 2 годині 12 хвилин ночі, рухаючись за кермом автомобіля у м. Київ на автодорозі М06 житомирське шосе 19 км, не виконав вимоги ПДР, а саме пункт 11.2, 11.5. Зазначені дії інспектора вважає протиправними, а постанову незаконною з огляду на те, що 18 грудня 2018 року він рухався в транспортному засобі Mercedes- Benz Sprinter 318 за номерним знаком АО 9314ВА, який належить йому, додому в Закарпатську області, по автодорозі М06 житомирське шосе. В районі 19 км був зупинений патрульною поліцією. До його автомобіля підійшов співробітник патрульної поліції, а саме сержант ОСОБА_3 та вимагав пред"явити йому документи, оскільки він нібито порушив ПДР п.11.2 та 11.5, та за що в подальшому склав протокол про адміністративне правопорушення і виніс постанову про притягненн до адміністратвиної відповідальності. В процесі він пояснював, що їде здалеку, майже добу за кермом, а по той бік дороги бачив готель і тому розвернув до готелю, прийнявши ліву смугу для розвороту, що не заборонено правилами дорожнього руху. Його пояснення відповідач не взяв до уваги. Навпаки, став дуже агресивним, почав себе вести не відповідаючи співробітнику поліції. Після чого позивач став вести відеофіксацію, оскільки йому ставало неприємно спілкуватися і одночасно страшно знаходитися вночі наодинці з ним і його колегами. Після побаченої відеофіксації інспектор почав складати постанову у себе в машині, чим порушив с. 268 КУпАП, крім того не ознайомив його з доказами або фактичними даними його правопорушення, не ознайомив його з правами та обов"язками, відмовив йому в перенесенні справи на іншу дату, і не дав право користуватися юридичною допомогою, також відхилив і заяви свідків. Таким чином, після зупинки його транспортного засобу, висловлення звинувачень в його бік, інспектор Майданчук С.Ю. одразу виніс постанову, не розглянувши справу по суті. Також, в постанові навіть невірно вказані дані його водійського посвідчення, тому що інспектор заповнював постанову в своєму службовому автомобілі і брав їх невідомо з яких джерел, у зв"язку з чим виніс завідомо помилкові дані. Зазначене лише стверджує халатне ставлення відповідача до розгляду справи. Своїми діями ОСОБА_3 грубо порушив вимоги ст.ст. 278,279,280 КУпАП, а також його право на захист. На підставі наведеного просив визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції роти №1 батальйону №2 УПП у Київській області, сержанта поліції ОСОБА_3 при винесення постанови серії НК №375053 від 18 грудня 2018 року про притягнення його, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч2. ст. 122 КУпАП, скасувати постанову інспектора патрульної поліції роти №1 батальйону №2 УПП у Київській області, сержанта поліції ОСОБА_3 серії НК №375053 від 18 грудня 2018 року про притягнення його, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В ухвалі про відкриття провадження у справі від 3 січня 2019 року призначено судовий розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 13 год. 00 хвилин, 14 січня 2019 року, у приміщенні Рахівського районного суду, Закарпатської області області за адресою: м. Рахів, вул. Карпатська 15. При цьому, відповідачу поліцейському зводу №1, роти №2 батальйону патрульної поліції в с. Чайки, УПП у Київській області, департаменту ПП, сержанту ПП Майданчуку ОСОБА_2 повідомлено про його право до початку судового засідання подати суду відзив на позов та докази, у разі заперечення позовних вимог та роз'яснено норми ч.4 ст.159 та ч.2 ст.77 КАС України. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлено відповідача належним чином.

Представником відповідача та Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4 до суду надісланий відзив, обгрунтований тим, що твердження позивача не відповідають дійсності. Вимоги є безпідставними та необгрунтованими. Відповідно до постанови від 18 грудня 2018 року о 2 годині 40 хвилин водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем Mercedes- Benz Sprinter 318 , н.з АО 9314ВА, на 19 км а/дМ-06 ОСОБА_5 в напрамку Житомира, рухався у крайній лівій смузі при вільних правих без наміру повернути ліворуч або здійснити розворот, чим порушив вимоги пункту 11.2 та 11.5 Правил дорожнього руху України. Внаслідок чого ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністратвиного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. Відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністратвиних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У цьому випадку уповноваженими органами на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністратвине правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністратвине стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов"язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, крім випадків притягнення особи до адміністратвино відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Вказані положення кореспондуються з частиною 4 розділу Інструкції з офоомлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395. Відповідно до ч.2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, закрема частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Тобто, дані норми, навіть у випадку незгоди позивача з вчиненим правопорушенням, виключають можливість складення протоколу та зобов"язують відповідача за результатами розгляду справи приймати відповідне рішення та без складання протоколу виносити постанову про адміністративне правпорушення. У зв"язку з наведеним просив розглянути справу за його відсутності за наявними у справі матеріалами, у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Позивач, ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позові. Просить позов задовольнти в повному обсязі.

Представник відповідача, в судове засідання не з"явився. У поданому відзиві просив розглянути справу за його відсутності та відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, відзиву, дослідивши надані докази, суд дійшов до такого висновку.

Згідно п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п. 3 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06.03.2008 року).

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою, другою ст.2 КАС України, передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП і роз'яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988р. «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» (зі змін. та доп.), орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом"якшуючі обставини, майновий стан винного, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що 18 грудня 2018 року, поліцейським зводу №1, роти №2 батальйону патрульної поліції в с. Чайки, УПП у Київській області, сержантом ПП Майданчуком ОСОБА_2 було винесено постанову серії НК №375053 по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Підставою для прийняття постанови НК №375053, як зазначено у мотивувальній частині такої, стало те, що ОСОБА_1, керуючи автомобілем Mercedes- Benz Sprinter 318 , н.з АО 9314ВА, на 19 км а/дМ-06 ОСОБА_5 в напрамку Житомира, рухався в крайній лівій смузі при вільній правій, без наміру повернути ліворуч або здійснити розворот, чим порушив пункти 11.2 та 11.5 Правил дорожнього руху України, за що встановлена відповідальність передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Пунктами 11.2 та 11.5 а ПДР України передбачено, що на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків. коли виконується випередження, об"їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом. На дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку,виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1,2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначеностаттею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності достатті 252 цього Кодексуповинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Так, в оскаржувані постанові зазначено, що «до постанови додаються» пояснення, як доказ,який свідчить про вчинення особою адміністративногоправопорушення, який суду надано не було, як і не було зазначено чиє пояснення.

Згідно показів позивача, саме він надавав пояснення поліцейському на окремому аркуші стосовно відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Також відповідач скориставшись своїм, правом передбаченим КАС України, щодо подання відзиву на даний позов з викладенням своєї правової позиції відносно заявлених позовних вимог, не надав належних доказів вини позивача в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні. Тобто, посилання відповідача в оскаржуваній постанові на відсутність наміру правопорушника ОСОБА_1 повернути ліворуч або здійснити розворот, жодними доказами не підтверджені.

Натомість позивач наполягає на твердженні, що мав намір здійснити розворот, оскільки прямував до готелю для відпочинку після далекої дороги, про що усно та письмово пояснив поліцейському. Крім того, дане зафіксовано відеофіксацією, носії якої приєднані до матеріалів справи.

Таким чином, відповідач як суб"єкт владних повноважень належним чином не виконав свій обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП, та відповідно не довів наявність у діях останнього складу вказаного адміністративного правопорушення.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 ОСОБА_3 Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов'язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Відповідно до ст. 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без змін, скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд, скасовує постанову і закриває справу, змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У зв'язку з неподання суб'єктом владних повноважень доказів, не повідомлення суд про причин ненадання таких доказів, суд вирішує справу на підставі наявних доказів та визнає обставини, на які посилається позивач, а саме відсутність в його діях порушень Правил дорожнього рухуУкраїни, що відповідає положенням ч.5 ст.77, ч.9 ст.80 КАС України.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на відсутність доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях позивача, а отже позовні вимоги позивача в частині скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності підлягають задоволенню.

Разом з цим не підлягають до задоволення позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача з огляду на таке.

Приписами статті 258 КУпАП визначено, що у разі вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а посадовими особами на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

З аналізу вказаної норми вбачається, що оскарження особою допущеного порушення і адміністративного стягнення не перешкоджає винесенню постанови у справі про адміністративне правопорушення без складення відповідного протоколу.

Відповідно до абзацу другого статті 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Окрім того, згідно з абзацем третім статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (у випадку автоматичної фіксації порушення); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Тобто, вказаними нормами підтверджується правомірність вчинення дій патрульним поліцейським щодо розгляду справи та винесення постанови.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищезазначене, суд погоджується з доводами відповідача про те, що ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України містить вичерпний перелік судових рішень, які може приймати суд першої інстанції у даній категорії справ та тим, що в переліку відсутнє право суду визнавати дії суб'єкта владних повноважень неправомірними.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 6, 20, 77, 78, 90, 139, 242, 243, 244, 246, 255, 286 КАС України,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора патрульної поліції роти №1 батальйону №2 УПП у Київській області, сержанта поліції ОСОБА_3 серії НК №375053 від 18 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення у зв"язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В задоволенні позовних вимог про визнання дій інспектора патрульної поліції роти №1 батальйону №2 УПП у Київській області, сержанта поліції ОСОБА_3 при винесенні постанови серії НК №375053 від 18 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, відмовити.

Судовий збір в сумі 768,40 гривень віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Тулик І.І.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Тулик І.І.