Справа № 752/20700/17
Суддя: Хоменко В. С.
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/752/50/19
РІШЕННЯ

іменем України

22 січня 2019 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника командира роти 4 батальйону 2 Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенанта поліції Захарчука Андрія Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

у жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати дії заступника командира роти 4 батальйону 2 Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенанта поліції Захарчука А.В. незаконними, скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії АР № 859158 від 04.10.2017 року про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Вважає дії працівника протиправними, а винесену ним постанову такою, що не відповідає вимогам закону, оскільки останній не мав законних підстав для винесення оскаржуваної постанови, а у нього як у водія обов'язку пред'явити на вимогу поліцейського для перевірки поліс страхування не виник, тому що відносно нього не складався протокол щодо порушень правил дорожнього руху. Зазначив також, що оскаржувана постанова складалась без врахування його зауважень, пояснень та конкретної дорожньої обстановки.

Зазначив, що під час керування транспортним засобом він Правил дорожнього руху не порушував.

Відповідно до вимог ст. ст. 19, 257 КАС України справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач надав відзив, в якому категорично заперечив проти заявленого позову, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим. Зазначив про те, що при складанні оскаржуваної постанови відповідач діяв у межах та у спосіб, визначений законодавством. Просив у задоволенні позову відмовити.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого ст. 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 04.10.2017 року відповідачем винесено постанову серії АР № 859158у справі про адміністративне правопорушення, якою на позивача накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що 04.10.2017 року о 21 год. 00 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем Hyundai державний номерний знак HFS 472, виїжджаючи на вул. Вишгородську, 19 у м. Києві повернув ліворуч, при цьому перетнув подвійну дорожню горизонтальну суцільну лінію розмітки, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, та на вимогу поліцейських не пред'явив поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Частина 2 ст. 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов'язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно підпунктом «ґ» п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із пунктом 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1.

З матеріалів справи вбачається, зокрема, при зверненні до суду з позовом, що безпосередньо сам ОСОБА_1 не заперечує факту непред'явлення страхового поліса для перевірки на вимогу працівника поліції, вважаючи свої дії правомірними, тому що відносно нього не складався протокол щодо порушень правил дорожнього руху, яких він не порушував.

З оглянутого відеозапису, наданого відповідачем на обґрунтування своєї позиції, вбачається, що позивач відмовився пред'являти страховий поліс, зазначивши, що поліцейським не надано доказів на порушенням ним правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно зі ст. 53 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частинами першою-третьою, п'ятою-шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою-третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1-126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

На думку суду, при прийнятті оскаржуваної постанови відповідачем вчинено дії в межах повноважень, визначених ст. 53 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також з урахуванням вимог п. п. 2.1, 2.4 ПДР України, котрими встановлено обов'язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред'явити такий поліс. Крім того, оскаржувана постанова винесена з дотриманням відповідачем процедури розгляду справи та притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З наведеного суд дійшов висновку, що подія адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП, та вина ОСОБА_1 у його вчиненні повністю підтверджена належними доказами, а постанова про притягнення до адміністративної відповідальності серії АР № 859158 від 04.10.2017 року є законною та обґрунтованою.

З огляду на викладене, відсутні й підстави для закриття провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищенаведене, суд надходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову в повному обсязі.

Посилання позивача на порушення його конституційних прав при складанні оскаржуваної постанови також не знайшли свого підтвердження, так само як і твердження про залучення у якості свідків працівників поліції, оскільки зі змісту оскаржуваної постанови вбачається відсутність будь-яких даних про свідків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 19 Конституції України, ст. ст. 1, 9, 122 ч. 3, 222, 258, 265-2, 268, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 72, 77, 78, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до заступника командира роти 4 батальйону 2 Управління патрульної поліції у м.Києві лейтенанта поліції Захарчука Андрія Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду через Голосіївський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.С. Хоменко