Справа № 813/5006/15
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 січня 2019 року

Київ

справа №813/5006/15

адміністративне провадження №К/9901/13680/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Львівської митниці ДФС на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року (головуючий суддя Кушнерик М.П., судді: Мікула О.І., Курилець А.Р.) у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Львівської митниці ДФС, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області про визнання протиправними і скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Львівської митниці ДФС, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення Львівської митниці ДФС, оформленого листом від 08 липня 2015 року №7974/1370-10/15-с, про відмову у поверненні ОСОБА_3 митних та інших платежів, помилково (надмірно) сплачених нею до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами; зобов'язання повернути ОСОБА_3 130 472,61 грн. помилково (надмірно) сплачених нею до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких здійснюється митними органам.

Обґрунтовуючи позовну заяву, зазначала, що у зв'язку із прийняттям відповідачем рішення про визначення митної вартості товару №209000006/2010/200074/1 від 17 серпня 2010 року вона сплатила ввізне мито та податок на додану вартість у завищеному на 130472,61 грн. розмірі й лише після скасування постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2015 року вказаного рішення митного органу вона набула права на повернення цих надміру сплачених коштів, задля чого без зайвих зволікань звернулась до Львівської митниці ДФС із відповідною заявою від 22 червня 2015 року, однак одержала відмову, яку вважає протиправною.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про правомірність прийнятого відповідачем рішення, з огляду на подання ОСОБА_3 заяви про повернення надміру сплачених коштів поза межами встановленого пунктом 1 розділу 3 Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року №618 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007 року за №1097/14364 (далі - Порядок №618), строку - не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України, й непідтвердження існування передбачених у вказаному Порядку підстав, перелік яких є вичерпним, для продовження граничного строку її подання; крім того позивачем до заяви було додано лише незасвідчені копії митних декларацій та постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2015 року.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2015р. скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці ДФС, оформлене листом від 08 липня 2015 року №7974/1370-10/15-с, про відмову у поверненні ОСОБА_3 митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами; зобов'язано Львівську митницю ДФС вчинити відповідні дії по розгляду заяви ОСОБА_3 про повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, від 22 червня 2015 року та прийняти рішення відповідно до діючого законодавства; в задоволенні решті вимог відмовлено.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначив про те, що строк подання заяви про повернення надміру сплачених коштів позивачем не пропущено, оскільки рішення Львівського апеляційного адміністративного суду, яке є підставою й передумовою для повернення митних платежів, прийнято лише 02 червня 2015 року; що ж до поданих позивачем до заяви копій документів, то вони митним органом фактично не розглядались й на предмет правильності викладених у них відомостей не перевірялись, хоча, виходячи зі змісту Порядку №618, вирішенню питання повернення особі надміру сплачених коштів (результатом якого є складення висновку або обґрунтованої письмової відповіді-відмови) передує проведення митним органом відповідної перевірки, встановлення факту надмірної сплати податку, відсутності податкового боргу, оформлення заяви за встановленою формою, відсутності причин відмови у поверненні коштів тощо.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В касаційній скарзі, крім мотивів, що покладені в основу прийнятого ним й оскаржуваного у даній справі рішення, відповідач також вказав на помилковість, на його думку, висновку апеляційного суду про невчинення ним передбачених пунктами 4-7 Порядку №618 дій (щодо проведення митним органом відповідної перевірки й встановлення факту надмірної сплати платежів як таких), оскільки такі дії мали вчинятись ним лише в межах процедури повернення коштів, тоді як у випадку ОСОБА_3 підстави для повернення коштів відсутні.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17 травня 2016 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

Позивач своїм правом на подання письмових заперечень (відзиву) на касаційну скаргу не скористалась.

В подальшому, справа передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) й протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду для її розгляду у складі: головуючий суддя Пасічник С.С. (суддя-доповідач), судді: Васильєва І.А., Юрченко В.П.

Відповідно до частини 1 статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Під час розгляду даної справи судами попередніх інстанцій встановлено, що 22 червня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до Львівської митниці ДФС із заявою про повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за сприянням яких здійснюється митними органами, в якій також просила продовжити їй граничні строки подання такої заяви.

Передумовою такого звернення стало прийняття Львівським апеляційним адміністративним судом 02 червня 2015 року постанови у справі №2а-11946/10/1370 (№50748/11/9104), якою скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2011 року та визнано протиправним і скасовано рішення Відділу контролю митної вартості та номенклатури Львівської митниці про визначення митної вартості товарів від 17 серпня 2010 року №209000006/2010/200074/1; в задоволенні вимоги про стягнення 130472,61грн. надмірно сплачених митних платежів відмовлено (ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 липня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження в зазначеній справі).

Листом Львівської митниці ДФС №7974/1370-10/15-с від 08 липня 2015 року за результатами розгляду заяви від 22 червня 2015 року позивача повідомлено, що в порушення пункту 1 розділу 3 Порядку №618 до заяви нею додано лише копії митних декларацій та не завірену належним чином копію постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2015 року; стосовно ж продовження граничного строку подання заяви, то вищезазначений Порядок встановлює виключний перелік підстав для його продовження й заявником не наведено жодної із таких підстав; відтак підстави для продовження ОСОБА_3 строку подання заяви і, як наслідок, повернення надмірно сплачених митних платежів відсутні.

В частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1 та 3 статті 301 Митного кодексу України (далі - МК України) передбачено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до статті 43 (пункти 43.1 та 43.3) Податкового кодексу України (далі - ПК України) помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 МК України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування (пункт 102.5 статті 102 ПК України).

Процедуру ж повернення платникам податків митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, врегульовано розділом 3 Порядку №618.

При цьому зміст вказаних нормативних актів свідчить, що митне законодавство передбачає можливість виникнення правової ситуації, пов'язаної з поверненням помилково та/або надмірно сплачених митних платежів й ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, що встановлені у статті 301 МК України, статті 43 ПК України і статті 45 Бюджетного кодексу України, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком №618, на підставі його заяви.

Визначений вищевказаними нормативними актами порядок повернення помилково та/або надмірно сплачених сум митних платежів застосовується у випадку, коли між сторонами відсутній спір про право на повернення зазначених платежів.

Якщо ж між сторонами виник спір про правомірність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, внаслідок прийняття або вчинення яких ці кошти були сплачені, позивач вправі заявити вимогу про визнання таких рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправними та їх скасування.

Як встановлено судами та вже вказувалось у цій постанові, не погодившись із визначеною Львівською митницею ДФС митною вартістю товарів, що ввозились ОСОБА_3 на митну територію України (рішення від 17 серпня 2010 року №209000006/2010/200074/1), остання оскаржила таке рішення в судовому порядку й постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2015 року у справі №2а-11946/10/1370 (№50748/11/9104) позов в цій частині було задоволено.

Водночас суд відмовив в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_3 про стягнення з Державного бюджету України 130472,61 грн. надмірно сплачених митних платежів з огляду на її передчасність.

При цьому, виходячи зі змісту вказаного судового рішення (яке фактично є підставою й передумовою звернення позивача до митного органу із заявою про повернення коштів), справа перебувала на розгляді досить тривалий час - постанова суду першої інстанції ухвалена в 2011 році, тоді як рішення апеляційного суду - в 2015 році.

Відтак саме після прийняття апеляційним судом рішення у справі №2а-11946/10/1370 (№50748/11/9104) сплачені ОСОБА_3 митні платежі в сумі 130 472,61 грн. набули статусу переплати й у неї виникло право звернення до митного органу із заявою про їх повернення.

Частинами 1 та 2 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі обставини та наведені вище норми законодавства, з метою ефективного та реального захисту і відновлення права позивача від порушень з боку суб'єкта владних повноважень, Верховний Суд, в даному випадку, погоджується в висновком суду апеляційної інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог та визнання протиправним і скасування рішення Львівської митниці ДФС (оформленого листом від 08 липня 2015 року №7974/1370-10/15-с) про відмову у поверненні ОСОБА_3 митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, а також зобов'язання Львівської митниці ДФС вчинити відповідні дії по розгляду заяви ОСОБА_3 про повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, від 22 червня 2015 року й прийняти рішення відповідно до діючого законодавства.

Доводи ж касаційної скарги за наведеного та обставин даної справи не дають підстав для висновку, що суд апеляційної інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні судового рішення, а тому підстави для його скасування та задоволення касаційної скарги відсутні.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 350, 355 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Львівської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко ,

Судді Верховного Суду