Справа № 2340/4712/18
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2019-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року справа № 2340/4712/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

29.11.2018 до Черкаського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23) в якому просить:

-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області щодо відмови в зарахуванні періоду навчання ОСОБА_1 в Новочеркаському інженерно-меліоративному інституті з 01.09.1983 по 30.06.1988 року до страхового стажу при призначенні пенсії по інвалідності;

-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області щодо відмови в прийняті для обрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 довідок від 14.07.2014 № 01-685 та № 40, 41 від 30.05.2018 року;

-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за квітень, травень та червень 2018 року в загальному розмірі 4259,20 грн.;

-зобов'язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області зарахувати період навчання ОСОБА_1 в Новочеркаському інженерно- меліоративному інституті з 01.09.1983 по червень 1988 року до страхового стажу при призначенні пенсії по інвалідності;

-зобов'язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області прийняти для обрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 довідки від 14.07.2014 №01-685 та № 40, 41 від 30.05.2018 року і здійснити перерахунок призначеної пенсії;

-стягнути з Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 пенсію по інвалідності за квітень, травень та червень 2018 року в загальному розмірі 4259,20грн.

03.01.2019 перейдено до розгляду справи в порядку письмового провадження.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності, обчисленої з урахуванням страхового стажу 29 років 1 місяць 20 днів, додаткового стажу 8 років 3 місяці 5 днів (період з дня встановлення інвалідності до досягнення пенсійного віку) та із заробітної плати, визначеної за періоди страхового стажу з 01.07.2000 по 31.03.2018. Проте, позивач не згідна з зарахованим страховим стажем, оскільки до нього не увійшов період її навчання в Новочеркаському інженерно-меліоративному інституті з 01.09.1983 по 30.06.1988 року. Крім цього, відповідач при призначені пенсії не врахував довідки про заробітну плату: -від 14.07.2014 № 01-685, видану ДП «Шахта імені К.І. Кисельова» за період з жовтня 1991 року по вересень 1995 року; - від 30.05.2018 № 40, 41, видані Торезьким виробничим управлінням водопровідно-каналізаційного господарства КП «Компанія «Вода Донбасу», за період з жовтня 1995 року по серпень 1996 року та з вересня 1996 року по червень 2000 року відповідно. При цьому, позивач вважає протиправною відмову відповідача у врахуванні до загального страхового стажу періоду навчання та роботи в зазначених періодах у наслідок неможливості здійснити звірку даних вказаних у цих довідках. Також позивач наголосив, що остання повинна була отримувати призначену їй пенсію по інвалідності з 03.04.2018, проте відповідач протиправно почав виплачувати пенсію лише з липня 2018 року. Таким чином, позивач вважає, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Від відповідача надійшов відзив на позов в якому позовні вимоги останній не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні, аргументуючи свою позицію тим, що оскільки ДП «Шахта імені К.І. Кисельова» та Торезьке виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства КП «Компанія «Вода Донбасу» перебуває на непідконтрольній Україні території, тому перевірити дані зазначені у виданих довідках про періоди роботи та отриману заробітну плату не вбачається можливою. При цьому наголошено, що після підтвердження достовірності видачі довідок розмір пенсії ОСОБА_1 буде перераховано. Що ж стосується включення до страхового стажу роботи період навчання в Новочеркаському інженерно-меліоративному інституті з 01.09.1983 по червень 1988 року то відповідачем не було враховано до страхового стажу ОСОБА_1 під час призначення пенсії, так як число в рішенні державної екзаменаційної комісії дописано, тому управлінням зроблено запит до академії про надання уточнюючої довідки стосовно навчання. 19.11.2018 на адресу управління надійшов лист від Новочеркаського інженерно-меліоративного інституту, яким підтверджено період навчання ОСОБА_1 з 01.09.1983 по 27.06.1988, та на підставі якого протоколом від 23.11.2018 навчання було зараховано до страхового стажу позивача. Страховий стаж після перерахунку становить 32 роки 21 день та додатковий стаж 8 років 3 місяці 5 днів (період з дня встановлення інвалідності до досягнення пенсійного віку). Загальний розмір пенсії по інвалідності позивача з 03.04.2018 становить - 1452 грн., з 01.12.2018 - 1497 грн. Також, представник відповідача зазначив, що оскільки пенсію призначено (05.06.2018) після проведення нарахування пенсій за червень, тому з урахуванням Порядку № 365, виплату пенсії ОСОБА_1 за квітень-червень 2018 року буде проведено за окремим порядком після його затвердження Кабінетом Міністрів України. Таким чином, в діях управління відсутні будь-які ознаки протиправної бездіяльності, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є пенсіонером та внутрішньо переміщеною особою, місце проживання зареєстровано на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, а саме за адресою: АДРЕСА_2, фактичне місце проживання/перебування - на підконтрольній українській владі території за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 24.10.2014 № .

З 03.04.2018 року ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію по інвалідності 2 групи від загального захворювання як внутрішньо переміщена особа, обчислену з урахуванням страхового стажу 29 років 1 місяць 20 днів, додаткового стажу 8 років 3 місяці 5 днів (період з дня встановлення інвалідності до досягнення пенсійного віку) та із заробітної плати, визначеної за періоди страхового стажу з 01.07.2000 по 31.03.2018.

Згідно копії диплому серії НОМЕР_4 та додатку Новочеркаського інженерно-меліоративного інституту, ОСОБА_1 в період з 1983 по 1988 роки навчалася в останньому на спеціальності - гідромеліорація та отримала кваліфікацію інженера-гідротехніка.

Крім того, період навчання ОСОБА_1 в Новочеркаському інженерно-меліоративному інституті в період навчання з 01.09.1983 (наказ по інституту №360-АС від 22.08.1983) по 01.07.1988 (наказ по інституту №287-АС від 30.06.1988 на підставі екзаменаційної комісії від 27.06.1988), підтверджує довідка Новочеркаського інженерно-меліоративного інституту ім. А.К. Кортунова № 1192 від 08.10.2018.

Згідно трудової книжки ОСОБА_1 - НОМЕР_3:

- в період з 21.10.1991 по 25.09.1995 ОСОБА_1 працювала на шахті ім. К.І. Кисельова;

- в період з 02.10.1995 по 11.10.2004 ОСОБА_1 працювала на Торезькому виробничому управлінні водопровідно - каналізаційного господарства КП «Компанія «Вода Донбасу».

На підтвердження виплати заробітної плати, ОСОБА_1 до матеріалів справи додано копії розрахункових листів з 1992 року.

02.07.2018 позивач звернулася із заявою щодо здійснення перерахунку призначеної пенсії та надала довідки про заробітну плату:

-від 14.07.2014 № 01-685, видана ДП «Шахта імені К.І. Кисельова», за період з жовтня 1991 року по вересень 1995 року;

-від 30.05.2018 № 40 та № 41, видані Торезьким виробничим управлінням відопровідно-каналізаційного господарства КП «Компанія «Вода Донбасу», за період з жовтня 1995 року по серпень 1996 року та з вересня 1996 року по червень 2000 року.

11.08.2018 ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою про надання інформації щодо невиплати пенсії за квітень-червень 2018 року та про врахування при обчисленні пенсії періоду роботи в ДП «Шахта імені К.І. Кисельова» та Торезьким виробничим управлінням водопровідно-каналізаційного господарства КП «Компанія «Вода Донбасу».

03.09.2018 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області листом за № 251/Б-10 повідомлено позивача, що доплата за період з 03.04.2018 по 30.06.2018 нарахована в сумі 4259, 20грн. та буде виплачуватися за окремим порядком визначеного Кабінетом Міністрів України.

Листом від 21.09.2018 № 288/Б-14 відповідач повторно повідомив позивача, що пенсію за квітень-червень 2018 року виплачуватимуть за окремим порядком визначеного Кабінетом Міністрів України. Крім того, повідомлено, що оскільки неможливо перевірити інформацію зазначену у довідках № 01-685, № 40 та № 41, через знаходження первинних документів на території на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють повноваження, період роботи та отриману заробітну плату на ДП «Шахта імені К.І. Кисельова» та КП «Компанія «Вода Донбасу» буде включений лише після такого підтвердження і відповідно перерахована пенсія.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Крім того, судом враховано, що період навчання в Новочеркаському інженерно-меліоративному інституті з 01.09.1983 по 27.06.1988 не було враховано до страхового стажу ОСОБА_1 під час призначення пенсії, однак 19.11.2018 на адресу управління надійшов лист від Новочеркаського інженерно- меліоративного інституту, яким підтверджено період навчання ОСОБА_1 з 01.09.1983 по 27.06.1988, та на підставі якого протоколом від 23.11.2018 навчання було зараховано до страхового стажу позивача в розмірі 4 роки 9 місяців 27 днів (розрахунок додається).

Страховий стаж після перерахунку становить 32 роки 21 день та додатковий стаж 8 років 3 місяці 5 днів (період з дня встановлення інвалідності до досягнення пенсійного віку).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, за своїм внутрішнім переконанням, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

Щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за квітень, травень та червень 2018 року в загальному розмірі 4259,20 грн.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 1706-VII, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Частиною 2 ст. 7 Закону № 1706-VII визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 45 Закон «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058 пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК № 1 серії 12ААА № 880222, ОСОБА_1 встановлена II група інвалідності за загальним захворюванням з 03.04.2018.

Отже, днем встановлення ОСОБА_1 пенсії є 03.04.2018 року. За призначенням пенсії по інвалідності позивач звернулася 20.04.2018 року, тобто в строки, передбачені ст. 45 Закону №1058.

Таким чином, відповідач зобов'язаний був здійснювати нарахування пенсії з квітня 2018 року. Проте протягом трьох місяців ОСОБА_1 не отримувала належну їй пенсію по інвалідності.

Частиною 6 ст. 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст. 87 Закону «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, шо призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є конституційним правом ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України

З огляду на викладене, невиплата пенсії позивачу за квітень 2018 року, травень 2018 року та червень 2018 року, була здійснено не у спосіб, передбачений Законом № 1058-IV.

Статтею 92 Конституції України визначено коло питань (суспільних відносин), які можуть бути врегульовані виключно законами України, зокрема, права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов'язки громадянина, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім'ї, охорони дитинства, материнства, батьківства, виховання, освіти, культури і охорони здоров'я, екологічної безпеки. Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Відповідно до ч. 3 ст. 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України. Таким чином, підзаконні нормативно-правові акти не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Отже, позиція відповідача щодо невиплати пенсії позивачу за квітень, травень та червень 2018 року в загальному розмірі 4259,20 грн. та необхідності прийняття порядку Кабінетом Міністрів України, якими буде визначений порядок щодо виплати невиплаченої частини пенсії внутрішньо переміщеним особам є безпідставними, оскільки пріоритетними для застосування у спірних правовідносин є саме вимоги Закону № 1058-IV.

Окрім того, суд зазначає, що сам факт існування у позивача права на отримання пенсії не оспорюється сторонами. Суть права позивача є достатньо чіткою і передбаченою діючим законодавством. Суд враховує, що в силу положень ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини вимоги щодо пенсії безперечно підпадають під дію цієї статті і вважаються майном, а майно, яке має особа-це конвенційне поняття права власності, та як абсолютне тлумачення, це те на що особа може розраховувати. Перша і найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що буд-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Позбавлення власності можливо тільки "на умовах передбачених законом" і повинно переслідувати легітимну мету. Крім того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції, а тому, при будь-якому втручанні державних органів у право на мирне володіння майном повинно бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов'язком захисту основоположних прав конкретної особи.

Як вбачається із матеріалів справи відповідачем не надано достатніх та переконливих доказів неможливості виплати пенсії позивачу, тому суд вважає таке втручання не виправданим з урахуванням вимог статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Таким чином, дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за квітень, травень та червень 2018 року в загальному розмірі 4259,20 грн. є протиправними, а сама пенсія підлягає стягненню в загальному розмірі 4259,20грн.

Щодо протиправності дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області про відмову у прийняті для обрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 довідок від 14.07.2014 № 01-685 та № 40, 41 від 30.05.2018 року, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом. Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Отже, основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу, є трудова книжка.

Таким чином, подана трудова книжка НОМЕР_3, оформлена 13.09.1988, містить записи про повну трудову діяльність позивача, скріплені печатками роботодавців, у хронологічному порядку з посиланням на первинні документи.

Відповідно до трудової книжки в спірний період позивач працював в:

Згідно трудової книжки ОСОБА_1 - НОМЕР_3:

-з 21.10.1991 по 25.09.1995 на шахті ім. К.І. Кисельова;

-з 02.10.1995 по 11.10.2004 на Торезькому виробничому управлінні водопровідно - каналізаційного господарства КП «Компанія «Вода Донбасу».

На підтвердження виплати заробітної плати на даних підприємствах, ОСОБА_1 до матеріалів справи додано копії розрахункових листів з 1992 року та надано довідки про заробітну плату:

-від 14.07.2014 № 01-685, видана ДП «Шахта імені К.І. Кисельова», за період з жовтня 1991 року по вересень 1995 року;

-від 30.05.2018 № 40 та № 41, видані Торезьким виробничим управлінням відопровідно-каналізаційного господарства КП «Компанія «Вода Донбасу», за період з жовтня 1995 року по серпень 1996 року та з вересня 1996 року по червень 2000 року.

З оскаржуваного рішення, позивачу відмовлено у зарахуванні вищевказаних довідок про заробітну плату у зв'язку з непдтвердженням відомостей зазначених у них первинними документами виданих КП «Компанія «Вода Донбасу» (86600, Донецька область, м. Торез, пр. Арсенальний, 17) та шахті ім. К.І. Кисельова (86600, Донецька область, м. Торез, вул. Севастопільська, 12) , тобто підприємствами, які функціонують на непідконтрольній Україні території.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території" будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Дійсно, згідно з Переліком населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р, м. Торез (Чистякове), де розташовані підприємства належить до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Водночас, пенсійним органом не було враховано тієї обставини, що період роботи позивача за спірний період підтверджується відомостями трудової книжки ОСОБА_1, яка, як вже зазначалось судом, є основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу, що не було взято до уваги відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення та який врахований відповідачем до страхового стажу позивача.

Відповідно до вимог статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У відповідності до пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1(далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення (перерахунку) пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 1, 3 до Положення); 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи; 6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта.

Згідно з пунктом третім частини 2.1 Порядку № 22-1 для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року.

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Пунктом 2.10 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, встановлено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію - перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, зміст вищенаведених норм свідчить про те, що призначення пенсій здійснюється на підставі грошового забезпечення особи за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. При цьому, за умови волевиявлення особи, при розрахунку її пенсії може бути врахована заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу по 30 червня 2000 року.

При виявленні бажання щодо врахування трудового стажу до 1 липня 2000 року, особа зобов`язана надати до Пенсійного органу довідку про заробітну плату до 2000 року, в якій має бути зазначено первинні документи, на підставі яких вона оформлена, та адреса, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Судом встановлено, що при зверненні до відповідача для перерахунку призначеної пенсії, позивачем було надано довідки про виплату заробітної плати від 14.07.2014 № 01-685, видана ДП «Шахта імені К.І. Кисельова», за період з жовтня 1991 року по вересень 1995 року та від 30.05.2018 № 40 та № 41, видані Торезьким виробничим управлінням відопровідно-каналізаційного господарства КП «Компанія «Вода Донбасу», за період з жовтня 1995 року по серпень 1996 року та з вересня 1996 року по червень 2000 року. Крім того, на підтвердження виплати заробітної плати на даних підприємствах, ОСОБА_1 до матеріалів справи додано копії розрахункових листів з 1992 року.

Дослідивши вказані довідки про заробітну плату позивача, суд зазначає, що їх зміст вказує на те, що вони оформлені на підставі первинних документів, містять адресу для проведення перевірки зазначених у них відомостей, у разі потреби, та відмітку про сплату страхових внесків, а також відмітку: «довідка видана на підставі особових рахунків».

Дані обставини свідчать про той факт, що довідки про заробітну плату позивача до 2000 року цілком відповідають закріпленим законодавством вимогам до оформлення таких довідок, оскільки мають всі передбачені реквізити та необхідні відомості.

Між тим, відмовляючи у прийнятті довідки для здійснення перерахунку пенсії позивача, відповідач послався на ту обставину, щодо неможливості проведення зустрічної перевірки.

Відмова у зарахуванні даної довідки на підставі неможливості проведення акту зустрічної перевірки при наявності відповідної інформації, що ґрунтується на первинних документах не відповідає нормам закону та є протиправною та порушує право позивача на врахування для обчислення пенсії заробітної плати (доходу) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01.07.2000, визначене ч. 1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("STRETCH v. THE UNITED KINGDOM " № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("MALTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS v. GERMANY " № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

У пункті 52 рішення у справі "Щокін проти України" (№ 23759/03 та № 37943/06) Європейський суд з прав людини зазначив, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд однак зобов'язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі "Скордіно проти Італії" ("Scordino v. Italy"№ 36813/97).

Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого важливого фінансового питання, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника.

У вказаному рішенні Європейський суд з прав людини, з посиланням на закріплений в законодавстві України принцип in dubio pro tributario, зазначив, що органи державної влади повинні віддавати перевагу найбільш сприятливому для людини та громадянину тлумаченню національного законодавства.

Крім того, практикою Європейського суду з прав людини сформовано підхід щодо розуміння правової визначеності як засадничої складової принципу верховенства права. Зокрема, у пункті 61 Рішення "Брумареску проти Румунії" Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права ("Brumarescu v. Romania" № 28342/95). Крім цього, у пункті 109 справи "Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови" Суд зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку ("Metropolitan Church of Bessarabia and Others v. Moldova" № 45701/99).

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту шляхом зобов'язання відповідача вчинити дії, варто зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства"(Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що відмова ПФУ у неврахуванні довідок про заробітну плату на шахті ім. К.І. Кисельова в період з 02.10.1995 по 11.10.2004 та на Торезькому виробничому управлінні водопровідно - каналізаційного господарства КП «Компанія «Вода Донбасу» з 02.10.1995 по 11.10.2004, є протиправним.

Щодо протиправності дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області про відмови в зарахуванні періоду навчання ОСОБА_1 в Новочеркаському інженерно-меліоративному інституті з 01.09.1983 по 30.06.1988 року до страхового стажу при призначенні пенсії по інвалідності, суд зазначає.

Згідно наданого розрахунку від 23.11.2018 період навчання з 01.09.1983 по 27.06.1988 в Новочеркаському інженерно-меліоративному інституті входить до страхового стажу позивача після проведеного перерахунку 21.11.2018, що на даний час з урахуванням даного періоду становить 32 роки 21 день та додатковий стаж 8 років 3 місяці 5 днів (період з дня встановлення інвалідності до досягнення пенсійного віку).

Таким чином, відповідач добровільно включив цей період до страхового стажу позивача.

Згідно ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", якою визначаються строки призначення (перерахунку) та виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Отже, право позивача на включення періоду навчання до страховаго стажу для призначення пенсії виникає у позивача з квітня 2018 року.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а ч. 2 статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до часткового задоволення.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України "Про судовий збір" з відповідача судові витрати у відповідності до ст. 139 КАС України не стягуються.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області щодо відмови в прийняті для обрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 довідок від 14.07.2014 № 01-685, видана ДП «Шахта імені К.І. Кисельова», за період з жовтня 1991 року по вересень 1995 року та від 30.05.2018 № 40 та № 41, видані Торезьким виробничим управлінням відопровідно-каналізаційного господарства КП «Компанія «Вода Донбасу», за період з жовтня 1995 року по серпень 1996 року та з вересня 1996 року по червень 2000 року.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за квітень, травень та червень 2018 року в загальному розмірі 4259,20 грн.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області прийняти для обрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 довідки від 14.07.2014 №01-685 ДП «Шахта імені К.І. Кисельова» за період з жовтня 1991 року по вересень 1995 року та від 30.05.2018 № 40, 41 Торезького виробничого управління відопровідно-каналізаційного господарства КП «Компанія «Вода Донбасу» за період з жовтня 1995 року по серпень 1996 року та з вересня 1996 року по червень 2000 року і здійснити перерахунок призначеної пенсії з дня її призначення.

Стягнути з Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області () на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) пенсію по інвалідності за квітень, травень та червень 2018 року в загальному розмірі 4259 (чотири тисячі двісті п'ятдесят дев'ять) грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.Г. Паламар