Справа № 125/2353/17
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

29 січня 2019 р. Справа № 125/2353/17

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Жданкіної Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Перевертака В.В.,

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Чубар О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Барської міської ради Барського району Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_4 про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Барської міської ради Барського району Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_4 про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 15.06.2018 справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалами від 02 та 30.07.2018 відкладено підготовче судове засідання з підстав неявки позивача в судове засідання та надходження від останнього клопотань про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 16.08.2018 за спільним клопотанням представників сторін зупинено провадження у справі до 17.09.2018.

Ухвалою від 17.09.2018 провадження у справі відкладено з підстав неявки сторін в судове засідання.

Ухвалою від 04.10.2018 підготовче судове засідання знову відкладено з підстав надходження від позивача клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивовано його перебуванням на лікарняному.

Ухвалою від 14.11.2018 до участі у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено ОСОБА_4. Також, з метою надання часу третій особі подати свої пояснення по суті заявлених позовних вимог відкладено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 04.10.2018 підготовче судове засідання знову відкладено на 29.01.2019 у зв'язку з неявкою сторін у судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні 29.01.2019 судом з власної ініціативи поставлено на розгляд питання щодо закриття провадження у даній справі, оскільки вона не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

У судовому засіданні позивач та його представник заперечили щодо закриття провадження у справі, вважали за можливе здійснити її розгляд в порядку адміністративного судочинства.

Представник відповідача підтримав поставлене на розгляд питання та вказав на необхідність закриття провадження.

Третя особа в судове засідання не з'явився, явку належного представника (адвоката) не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином.

Визначаючись щодо наявності підстав для закриття провадження у даній справі, суд виходив із наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 7 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Разом з тим участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак не кожен спір за участю суб'єкта владних повноважень є публічно-правовим.

В даному ж випадку, як вбачається із матеріалів справи, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що 02.09.2014 між громадянином ОСОБА_1 та Барською міською радою Барського району Вінницької області було укладено договір про встановлення особистого сервітуту, за умовами якого позивачу передається на строк з 14.07.2014 по 14.07.2017 земельна ділянка комунальної власності, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,0060 га в АДРЕСА_1 для провадження комерційної діяльності (розміщення двох зблокованих тимчасових споруд).

В подальшому, ОСОБА_1 звернувся до Барської міської ради із заявою у якій проси поновити строк дії вищезазначеного договору про встановлення особистого сервітуту від 02.09.2014.

Разом із тим, оскаржуваними у даній справі рішеннями відповідача позивачу було відмовлено у поновленні договору про встановлення особистого сервітуту на земельну ділянку площею 0,0060 га по АДРЕСА_1 для провадження комерційної діяльності (розміщення двох зблокованих тимчасових споруд).

Таким чином, предметом оскарження в межах даної справи є рішення органу місцевого самоврядування про відмову в укладанні додаткової угоди про поновлення дії договору про встановлення особистого сервітуту, яка перебула в користування позивача згідно договору від 02.09.2014.

Згідно зі статтею 5 Земельного кодексу України одним із принципів земельного законодавства є забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

При цьому, суд звертає увагу на те, що з моменту укладення між землекористувачем та органом місцевого самоврядування договору оренди землі (особистого сервітуту) припиняються адміністративні відносини між цими суб'єктами, та в подальшому виникають договірні відносини, які характеризуються рівністю їх учасників та свободою договору.

Такі ознаки не притаманні адміністративним правовідносинам, натомість - притаманні цивільним правовідносинам, які з урахуванням суб'єктного складу можуть бути предметом судового розгляду у відповідному суді загальної юрисдикції або господарському суді.

Вказані висновки щодо застосування норм права, узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 04.04.2018 по справі № 539/1957/16-а, та повинні застосовуватись до спірних правовідносин на виконання ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і ч. 5 ст. 242 КАС України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом

У п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза "судом встановленим законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Занд проти Австрії" зазначив, що поняття "суд, встановлений законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 239 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі.

Одночасно суд роз'яснює позивачу, що даний спір може бути вирішений в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 19, 238, 248, 256 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Барської міської ради Барського району Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_4 про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії, - закрити.

Роз'яснити, що спір може бути вирішений в порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 31.01.2019.

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна