Справа № 826/12129/15
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кузьменка В.В.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2018 року (прийнята в порядку письмового провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - 01 лютого 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» Кашути Дмитра Євгеновича про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року, ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» ОСОБА_5, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просить суд: скасувати та визнати не чинним рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо включення ОСОБА_2 до переліку фізичних оіб - вкладників Публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК», яким тимчасово заблоковано та тимчасово призупинено виплату коштів та зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Публічному акціонерному товаристві «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» Кашуту Дмитра Євгеновича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами Публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно яких, на його думку, йому має бути виплачена гарантована сума відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зазначив, що відповідачами в порушення вимог чинного законодавства не включено ОСОБА_2 до Загального реєстру вкладників АТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського рахунку № 1785/18917/2014, що порушує його майнові права.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позов задоволити.

Ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2018 року відкрито та призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 03 квітня 2018 року об 10 год. 30 хв.

У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 9 КАС України (редакція, що діяла на момент винесення рішення про зупинення провадження у справі), кожна особа, яка звернулась за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються особи, в інтересах яких подано адміністративний позов, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Під час апеляційного розгляду справи виникла необхідність у зупиненні провадження у справі, відповідно до наступного.

Колегією суддів установлено, що на розгляді Великої Палати Верховного Суду є адміністративна справа №826/1476/15 (провадження №11-104апп18) у подібних правовідносинах за вимогами до Уповноваженої особи Фонду, передана ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.01.2018 року відповідно до частини 5 статті 346 КАС України, у зв'язку з тим, що спірні у цій справі правовідносини містять виключну правову проблему та є очевидною необхідність формування єдиної правозастосовчої практики за цією категорією справ, зокрема, щодо застосування статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно п. 5 ч.2 ст. 236 КАС України, суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

На підставі вище зазначеного виникла необхідність у зупиненні апеляційного провадження, керуючись ч.1 та ч.2 ст.236 КАС України, до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у вказаній справі.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2018 року зупинено провадження у справі № 826/12129/15 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Публічному акціонерному товаристві «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» Кашути Дмитра Євгеновича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити дії, до набранням законної сили рішення Великої Палати Верховного Суду у справі № 826/1476/15.

Справа разом з апеляційною скаргою на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2018 року передана до Шостого апеляційного адміністративного суду відповідно до ч. 3 ст. 29 КАС України як визначеного ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суду, якому передаються справи Київського апеляційного адміністративного суду, що ліквідований згідно з Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 455/2017 «Про ліквідацію апеляційних адміністративних судів та утворення апеляційних адміністративних судів в апеляційних округах».

На час надходження справи до Шостого апеляційного адміністративного суду було зупинено провадження у справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 30 КАС України адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана.

Ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року прийнято справу №826/12129/15 до провадження Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Костюк Л.О. та суддів Бужак Н.П., Кузьменка В.В.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 КАС України, провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Перевіривши матеріали справи, керуючись ст.237 КАС України, колегія суддів протокольною ухвалою постановила, провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Публічному акціонерному товаристві «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» Кашути Дмитра Євгеновича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити дії, поновити та призначити до розгляду у судовому засіданні на 24 січня 2019 року об 09 год. 20 хв.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог та приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що 12.09.14 р. між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Експобанк» та ОСОБА_2 укладено договір банківського рахунку №1785/18917/2014, згідно якого останнім відкрито у банку поточний рахунок у гривні. Згідно виписки по особовому рахунку за 12.09.14 р. на відкритий поточний рахунок внесено 134 362, 41 грн.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 24.09.14 р. № 597 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 25.09.14 р.№97 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «КБ «ЕКСПОБАНК», згідно з яким з 25.09.14р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК».

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ «КБ «ЕКСПОБАНК» призначено ОСОБА_8. Тимчасову адміністрацію в АТ «КБ «ЕКСПОБАНК» запроваджено строком на три місяці з 25.09.14 р. по 25.12.14 р.

У зв'язку з призначенням ОСОБА_8 уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «БАНК КАМБІО», рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №139 від 04.12.14р. повноваження уповноваженої особи на здійснення тимчасової адміністрації у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» передано ОСОБА_5.

З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку АТ «КБ «ЕКСПОБАНК», запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, керуючись частиною четвертою статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 163 від 25.12.14 р. про продовження строку тимчасової адміністрації у АТ «КБ «ЕКСПОБАНК» до 24.01.15 р. включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «КБ «ЕКСПОБАНК» ОСОБА_5 до 24.01.15 р. включно.

З 16 січня 2015 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» почало виплати коштів вкладникам за договорами, строк дії яких закінчився по 25 вересня 2014 року включно, та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки).

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 22.01.15 р. №41 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26.01.15 р. № 15 «Про початок процедури ліквідації АТ «КБ «ЕКСПОБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «КБ «ЕКСПОБАНК» ОСОБА_5 строком на 1 рік з 26.01.15 р. по 25.01.16 р. включно.

У зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26.01.15 р. рішення №15 про початок ліквідації АТ «КБ «ЕКСПОБАНК» Фонд з 30.01.15 р. розпочав виплати коштів вкладникам даного банку.

Керуючись частиною третьою статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 09 квітня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення про затвердження Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» (протокол №085/15) (http://www.fg.gov.ua/payments/ekspobank-88.html)

11.02.15 р. ОСОБА_2 подано на ім'я Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Публічному акціонерному товаристві «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» ОСОБА_5 заяву про те, що ним не отримано кошти за договором №1785/18917/2014 від 12.09.14 р.

Листом від 20.02.15 р. за №1401/1064 Уповноваженою особою повідомлено ОСОБА_2 про те, що на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб його включено до переліку фізичних осіб-вкладників Публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК», яким тимчасово заблоковано та тимчасово призупинено виплату коштів.

Листом від 17.07.15 р. за №1101/4021 позивача повідомлено про нікчемність договору банківського рахунку №1785/18917/2014 від 12.09.14 р. з підстав, передбачених п. 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон).

Щодо вимоги про включення позивача до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із положеннями статті 2 цього Закону, вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладником є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до ч. 1 статті 26 Закону, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Положеннями ч. 4 статті 26 Закону передбачено, що Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка є пов'язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом року до дня прийняття такого рішення); 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, оцінювач, у разі якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - один рік до дня прийняття такого рішення); 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах; 11) розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду.

При цьому, порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений статтею 27 Закону.

Так, Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч. 1 статті 27 Закону).

Згідно з ч. 2 статті 27 Закону, Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Відповідно до ч. 3 статті 27 Закону, Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Таким чином, після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, Закон гарантує повернення кожному вкладнику банку суми відшкодування коштів за вкладом, у тому числі внесеного за договором банківського рахунку, крім випадків відмови у відшкодуванні коштів за вкладом з підстав, передбачених ч. 4 статті 26 Закону.

Відповідно до п. 3 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 №14 (в редакції до внесення змін згідно із рішенням 20 жовтня 2014 р. за № 1293/26070, які набрали чинності 11 листопада 2014 року) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 грудня 2012 року за №1548/21860 (далі також - Положення № 14), Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Згідно п. 4 р. ІІІ Положення № 14, перелік складається станом на день прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на день прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Пунктом 5 р. ІІІ Положення № 14 визначено, що перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Інформація про вкладника в Переліку має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Перелік на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) засвідчується підписом уповноваженої особи Фонду та відбитком печатки банку, що ліквідується, на електронних носіях подається на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

Файл csv формується за структурою інформаційного рядка файла «Перелік вкладників» (додаток 9) та за правилами формування csv файлів (додаток 10).

Як передбачено у пунктах 2, 3 розділу IV Положення № 14, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях.

Загальний Реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується відповідальною особою, яка його склала, та засвідчується підписом директора-розпорядника та відбитком печатки Фонду, на електронних носіях - на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

При цьому, Уповноважена особа може надавати Фонду протягом процедури ліквідації додаткову інформацію про вкладників, зокрема щодо збільшення кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

Щодо висновку Уповноваженої особи банку, колегія суддів зазначає наступне.

Так, вказаний висновок ґрунтується на аналізі інформації щодо схеми дроблення коштів вкладника Публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» Жадобко М.І., на рахунок якого 12.09.14 р. надійшли кошти у розмірі 2 836 815, 13 грн., перераховані в той же день на рахунки 13 фізичних осіб в межах 200 000 грн., в тому числі, і на рахунок позивача, відкритий згідно договору банківського рахунку від 12.09.14 р. №1785/18917/2014, а також щодо схеми дроблення коштів вкладника Публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» ОСОБА_10, на рахунок якого 12.09.14 р. надійшли кошти у розмірі 5 323 772, 95 грн., перераховані в той же день на рахунки 26 фізичних осіб, в тому числі, і на вказаний рахунок позивача.

Згідно виписок по особовому рахунку вказаних вкладників за 12.09.14 р. перерахування коштів в розмірі 29 326 грн. та 105 036, 41 грн. на рахунок позивача, а також на поточні рахунки інших фізичних осіб, здійснено шляхом перерахування коштів згідно договорів позики від 08.09.14 р., а не шляхом внесення коштів безпосередньо позивачем.

Таким чином, укладення вказаного правочину - договору банківського рахунку від 12.09.14 р. №1785/18917/2014 та зарахування на нього коштів призвело до виникнення підстав для збільшення розміру вимог, що могли би бути заявлені до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порівняно з максимально гарантованою сумою, що могло призвести до отримання вказаними вкладниками переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку, що підпадає під випадок п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В протилежному випадку, за відсутності дроблення вкладів, сума вкладу, що перевищує 200 000 грн., мала би відшкодовуватися не за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а за загальною процедурою ліквідації банку.

Надаючи оцінку висновку відповідача про нікчемність укладеного позивачем правочину, враховує ту обставину, що згідно постанови Правління Національного банку України від 11.09.14 р. №567/БТ «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» до категорії проблемних», згідно якої протягом 180 днів запроваджено обмеження в діяльності банку, зокрема, не допускати проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, укладених до набрання чинності цією постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок процентів; зупинити відкриття поточних рахунків фізичним особам.

З врахуванням вищевказаних обставин укладення позивачем договору банківського рахунку від 12.09.14 р. №1785/18917/2014 та зарахування на нього коштів після 12.09.14 р. може свідчити про вчинення посадовими особами банку протиправних дій на порушення прямої заборони регулятора.

Частиною 2 статті 38 Закону встановлено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно ч. 3 статті 38 Закону, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 статті 73 КАС України).

Згідно ч. 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, при прийнятті відповідачем рішення про визнання нікчемними всіх транзакцій та правочинів (договорів), оформленого наказом від 29 серпня 2014 року № 61, останній керувався п. 6 ч. 2 статті 37 та ч. ч. 2, 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Щодо посилання відповідача на те, що підставою для визнання правочинів позивача нікчемними став також п. 2 ч. 3 статті 38 вказаного Закону, колегія суддів зазначає наступне.

Так, їх зазначеними вище посиланням відповідача колегія суддів не погоджується, оскільки відповідачем не доведено факту наявності причино - наслідкового зв'язку між правочинами, які укладено позивачем та неплатоспроможністю банку чи неможливістю виконання у зв'язку з такими правочинами зобов'язань перед іншими кредиторами.

При цьому, належних та допустимих доказів, які б підтверджували недобросовісність позивача та його обізнаність щодо можливих неправомірних дій з боку третіх осіб на яких вказує відповідач суду останнім надано не було.

Таким чином, відповідачем не наведено, а судом не встановлено обставин, які б свідчили, що договори банківського вкладу та банківського рахунку є такими, що порушують публічний порядок чи спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

В силу положень ч. 3 статті 228 Цивільного кодексу України, питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом.

Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідного судового рішення про визнання недійсними договору банківського рахунку та банківського вкладу, заключними між позивачем та ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» матеріали справи не містять, а про існування таких судових рішень ні суду, ні сторонам не відомо.

На підставі вище зазначеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про неправомірність прийнятого відповідачем рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо включення ОСОБА_2 до переліку фізичних осіб - вкладників Публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК», яким тимчасово заблоковано та тимчасово призупинено виплату коштів.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 02 лютого 2017 року по справі № К/800/50771/15.

Окрім зазначеного вказує на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 826/1476/15, якщо внаслідок проведених операцій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державою виплат), то ст. 38 Закону № 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст. 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Крім того, при виявленні нікчемних правочинів Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону незалежно від того, чи була проведена передбачена ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду - особою, що здійснює повноваження органу управління банку, не є актом індивідуальної дії у розумінні КАС, оскільки не створює жодних обов'язків для позивача та безпосередньо не порушує прав позивача.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що право позивача може бути захищене шляхом визнання протиправними дій Уповноваженої особи щодо формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у частині не включення ОСОБА_2

Положення п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону № 4452-VI передбачають складення переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що належним способом захисту права позивача є зобов'язання Уповноваженої особи включити інформацію про ОСОБА_2 до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стосовно гарантованої суми належної до виплати.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання Уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» за рахунок Фонду, колегія суддів зазначає наступне.

Так, діючими нормативно-правовими актами не передбачено, після складання Переліку вкладників, функцій Уповноваженої особи щодо повторного складання або перезатвердження Переліку вкладників.

Водночас, відповідно до п. 6 розділу ІІІ Положення 14, протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Таким чином, надання Уповноваженою особою додаткової інформації про вкладника на підставі п. 6 розділу ІІІ Положення № 14, є підставою для включення такого вкладника до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відтак, позовні вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача подати до Фонду додаткову інформацію про ОСОБА_2, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб підлягають задоволенню.

Колегія суддів зазначає, що втручання у даному випадку у дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень, є виправданим, оскільки відсутній інший дієвий спосіб захисту порушеного права, та враховую те, що у межах спірних правовідносин відповідачем не доведено існування підстав для не відшкодування коштів за вкладом, що передбачені ч. 4 статті 26 Закону.

Відповідно до статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Згідно положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов до неправильного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нового рішення.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції не повно встановив обставини у справі, його висновки не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, тому рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2018 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 237, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задоволити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 лютого 2018 року - скасувати.

Винести нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» Кашути Дмитра Євгеновича про зобов'язання вчинити дії - задоволити частково.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» Кашуту Дмитра Євгеновича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), як вкладника який має право на відшкодування коштів за вкладами у Публічному акціонерному товаристві «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 25 січня 2019 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

В.В. Кузьменко