Справа № 826/12708/18
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Кузьмишиної О.М. та Степанюка А.Г.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участю:

представника позивача: - Назарець Д.А.,

представника відповідача: - Герасименка П.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК ДІНАР» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК ДІНАР» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2018 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «АПК ДІНАР» звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 23 квітня 2018 року винесеного Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що камеральна перевірка ТОВ «АПК ДІНАР» проведена відповідачем та підставі та в межах статті 75 ПК України, податкове повідомлення - рішення, прийняте на підставі вищевказаної перевірки відповідає вимогам ПК України, що, власне, підтверджено самим позивачем у зв'язку з подачею уточненої податкової декларації.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 28 лютого 2018 року позивачем подана звітна податкова декларація за 2017 рік за № , в якій заповнено рядок 16 декларації на суму 37 605, 00 грн. (зменшення нарахованої суми податку згідно додатку ЗП).

У додатку ЗП до такої декларації заповнено р. 16 (зменшення нарахованої суми податку (рядок 16.1 + рядок 16.4.1 додатка ЗП) у розмірі 37 605, 00 грн., р. 16.4.1 (сума, що відноситься на зменшення нарахованої суми податку в поточному звітному (податковому) періоді) у розмірі 37 605, 00 грн., р. 16.4.2 (сума, що відноситься на зменшення нарахованої суми податку в наступних звітних (податкових) періодах (рядок 16.4 - рядок 16.4.1 переноситься до рядка 16.3 додатка ЗП до рядка 16. податкової декларації з податку на прибуток підприємств за наступний звітний податковий період)) у розмірі «- 37 605, 00» грн.

Водночас, позивачем не задекларовано у поданій декларації з податку на прибуток нарахування авансового внеску у зв'язку із виплатою дивідендів (прирівняних до них платежів) та не вказано про сплату авансового внеску у зв'язку із виплатою дивідендів.

30.03.2018 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві було проведено камеральну перевірку податкової декларації з податку на прибуток позивача за 2017 рік, за результатами якої було складено акт від 30 березня 2018 року № 766/26-15-12-08-20/38613022.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пп. 57.1-1.2 п. 57.1 статті 57 Податкового кодексу України (далі - ПК України), у результаті чого занижено податок на прибуток на 37 605, 00 грн.

На підставі акту перевірки ГУ ДФС у м. Києві було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 23 квітня 2018 року № про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 37 605, 00 грн. за основним платежем та застосування штрафної (фінансової) санкції на суму 9 401, 00 грн.

Вважаючи вищевказане податкове повідомлення - рішення протиправним, позивач звернувся із позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп. 75.1.1 п. 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Отже, з огляду на приписи п. 75.1 статті 75 ПК України, під час камеральної перевірки не можуть використовуватися документи первинного обліку платника податків.

В силу приписів пункту 76.1 статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Таким чином, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених п. 75.1 статті 75 ПК України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. При цьому будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання платником податків податкової звітної документації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності. Наведене свідчить про обов'язковий характер камеральної перевірки, яка проводиться у випадку подання платником звітних документів до контролюючого органу. А відтак камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об'єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, візуальну перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

Аналіз достовірності сформованих платником показників податкової звітності під час камеральної перевірки не здійснюється.

Водночас, своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати податків може бути перевірена контролюючим органом в разі здійснення документальних перевірок в порядку, передбаченому статтями 77, 78 ПК України.

Наведена правова позиція була підтримана і Верховним Судом під час розгляду справи № 826/13195/16 (постанова від 10 квітня 2018 року).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в межах даних правовідносин відповідачем не було здійснено аналіз достовірності сформованих позивачем показників податкової звітності, а лише проведено встановлення повноти подання платником податкової звітності та перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування), як про це також зазначалось у вищевказаній постанові Верховного Суду. При цьому, відповідачем під час перевірки використовували виключно дані поданої позивачем податкової декларації з податку на прибуток за 2017 рік.

Отже, податковим органом було правомірно встановлені порушення позивачем вимог податкового законодавства, що стало підставою для подальшого прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, саме в межах здійснення його камеральної перевірки.

По суті встановленого контролюючим органом порушення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пп. 57.1-1.1 п. 57.1-1 статті 57 ПК України, у разі прийняття рішення щодо виплати дивідендів платник податку на прибуток - емітент корпоративних прав, на які нараховуються дивіденди, проводить зазначені виплати власнику таких корпоративних прав незалежно від того, чи є оподатковуваний прибуток, розрахований за правилами, визначеними статтею 137 цього Кодексу.

Згідно з пп. 57.1-1.2 п. 57.1-1 статті 57 ПК України, крім випадків, передбачених підпунктом 57.1 1.3 цього пункту, емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок із податку на прибуток.

Алгоритм розрахунку суми авансового внеску з податку па прибуток, що підлягає сплаті до бюджету, визначено в пп. 57.1-1.2 п. 57.1-1 статті 57 ПК України, зокрема, авансовий внесок розраховується з суми перевищення дивідендів, що підлягають виплаті, над значенням об'єкта оподаткування за відповідний податковий (звітний) рік, за результатами якого виплачуються дивіденди, грошове зобов'язання щодо якого погашене. У разі наявності непогашеного грошового зобов'язання, авансовий внесок розраховується зі всієї суми дивідендів, що підлягають виплаті. Авансовий внесок обчислюється за ставкою, встановленою п. 136.1 статті 136 ПК України. Сума дивідендів, що підлягає виплаті, не зменшується на суму авансового внеску.

При цьому, у разі якщо дивіденди виплачуються за неповний календарний рік, для обрахунку суми зазначеного перевищення використовується значення об'єкта оподаткування, обчислене пропорційно кількості місяців, за які сплачуються дивіденди. Зазначений авансовий внесок вноситься до бюджету до/або одночасно з виплатою дивідендів.

Сума попередньо сплачених протягом податкового (звітного) періоду авансових внесків з податку на прибуток під час виплати дивідендів підлягає зарахуванню у зменшення нарахованого податкового зобов'язання з податку на прибуток, задекларованого у податковій декларації за такий податковий ( звітний) період.

У разі якщо сума авансового внеску, попередньо сплаченого протягом, звітного періоду, перевищує суму нарахованого податкового зобов'язання підприємством - емітентом корпоративних прав за такий податковий (звітний) період, сума такого перевищення переноситься у зменшення податкових зобов'язань наступних податкових (звітних) періодів до повного його погашення, а під час отримання від'ємного значення об'єкта оподаткування такого наступного періоду - на зменшення податкових зобов'язань майбутніх податкових (звітних) періодів до повното його погашення.

Таким чином, суб'єкт господарювання, що прийняв рішення про виплату дивідендів учаснику товариства - резиденту, на підставі пп. 57.1-1.2 п.57.1-1 статті 57 ПК України, сплачує авансовий внесок з податку на прибуток до/або одночасно з виплатою дивідендів.

Сума сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів не підлягає поверненню платнику податків або зарахуванню в рахунок погашення грошових зобов'язань з інших податків і зборів (обов'язкових платежів).

Тобто сума сплачених авансових внесків при виплаті дивідендів, що не врахована в рахунок зменшення податкових зобов'язань з податку на прибуток за звітний період, у якому сплачена така сума авансових внесків, повинна враховуватися в рахунок зменшення податкового зобов'язання наступних звітних (податкових) періодів до її повного погашення.

Відповідно до п. 137.4 статті 137 ПК України, податковими (звітними) періодами для сплати податку па прибуток підприємств, крім випадків, передбачених п. 137.5 статті 137 ПК України, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому податкова декларація розраховуєтеся наростаючим підсумком.

При цьому, необхідно звернути увагу, що згідно форми податкової декларації з податку на прибуток підприємств, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 2015 року № 897, сума авансового внеску, яка має бути сплачена при виплаті дивідендів (прирівняних до них платежів) у звітному (податковому) періоді, відображається у рядку 6 додатка АВ до Декларації та переноситься до рядка 20 АВ Декларації.

Сума перевищення дивідендів, що підлягають виплаті, над значенням об'єкта оподаткування за відповідний(і) податковий(і) звітній(і) рік (роки), за результатами якого(их) виплачуються дивіденди, відображається у рядку 4 додатка АВ до Декларації. При цьому відповідно до форми додатка АВ до Декларації, для розрахунку цієї суми враховується позитивне значення об'єкта оподаткування (рядок 04 Декларації).

Розрахунок зменшення нарахованої суми податку на прибуток на суму сплачених авансових внесків здійснюється у додатку ЗП до Декларації, а саме: у рядку 16.2 додатка ЗП відображаються авансові внески, нараховані та сплачені у звітному (податковому) періоді (значення показника рядка 6 додатка АВ до Декларації): у рядку 16.3 - авансові внески, нараховані та сплачені у минулих звітних (податкових) періодах, які не враховані у зменшення податку на прибуток (значення показника рядка 16.4.2 додатка 3П до Декларації попереднього звітного (податкового) року): у рядку 16.4 - сумарне значення рядка 16.2 (нараховані та сплачені авансові внески у звітному (податковому) періоді та рядка 16.3 (авансові внески, не зараховані у зменшення податку у минулих періодах), у тому числі: у рядку 16.4.1 - нараховані та сплачені у поточному звітному (податковому) періоді авансові внески, що відносяться на зменшення нарахованої суми податку на прибуток за такий звітний період.

Платники податку, які подають Декларацію щоквартально, відображають у рядку 16.4. 1 нараховані та сплачені у першому кварталі півріччі, трьох кварталах, році авансові внески при виплаті дивідендів, що відносяться на зменшення нарахованої суми податку на прибуток за такий перший квартал, півріччя, три квартали, рік: у рядку 16.4.2 - нараховані та сплачені авансові внески, що відносяться на зменшення нарахованої суми податку на прибуток в наступних звітних (податкових) періодах (рядок 16.4 - рядок 16.4.1, переноситься до рядка 16.3 додатка ЗП до рядка 16 Декларації за наступний звітний (податковий) рік).

Системний аналіз наведених положень дає підстави для висновку про наявність внутрішнього взаємозв'язку між заповненим позивачем у декларації з податку на прибуток за 2017 рік рядком 16 декларації на суму 37 605, 00 грн. (зменшення нарахованої суми податку згідно додатку ЗП) та відомостях самого додатку ЗП до такої декларації на таку ж суму, з даними, які мають бути вказані у рядку 6 додатка АВ до декларації та, відповідно, рядку 20 АВ самої декларації, які у декларації позивача за 2017 рік залишились незаповненими.

Тобто, форма податкової декларації з податку на прибуток підприємств передбачає, що відомості про зменшення нарахованої суми податку (вказані позивачем) формуються за рахунок даних про нараховані та сплачені авансові внески при виплаті дивідендів (не вказані у декларації позивача).

Відповідно до пп. 54.3.2 п. 54.3 статті 54 ПК України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Крім того, відповідно до п. 123.1 статті 123 ПК України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суми податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених пп. 54.3.1, пп. 54,3.2, пп. 54.3.5, пп. 54.3.6 п.54.3 статті 54 ПК України, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Зазначене, свідчить про правомірність висновків податкового органу щодо безпідставності визначеного позивачем у поданій декларації зменшення нарахованої суми податку на суму 37 605, 00 грн. без зазначення даних про нараховані та сплачені авансові внески при виплаті дивідендів, у зв'язку з чим і було прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Більше того, відповідно до матеріалів справи, ТОВ «АПК ДІНАР» 03.05.2018 року було подано уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток за 2017 рік, якою позивачем було виправлено допущені у звітній податковій декларації помилки, що, на переконання суду, лише підтверджує визнання ТОВ «АПК ДІНАР» допущеного порушення вимог ПК України при заповненні та поданні первинної податкової звітності.

При цьому сам по собі факт подання уточнюючої декларації не впливає на правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки така уточнююча декларація була подана після завершення камеральної перевірки та прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. При цьому, положення ПК України не ставлять в залежність обставини правомірності прийнятого податковим органом рішення за наслідком здійснення камеральної перевірки платника податків від можливого наступного виправлення останнім допущених ним порушень законодавства шляхом подання уточнюючої декларації.

Колегія суддів також вважає необґрунтованим посилання позивача на положення п. 50.3 ст. 50 та 78.1.5 ст. 78 ПК України, як на підставу для скасування спірного податкового повідомлення - рішення, відповідно до яких у разі якщо платник податків подає уточнюючий розрахунок до податкової декларації, поданої за період, що перевірявся, або не подає уточнюючий розрахунок протягом 20 робочих днів після дати складення довідки про проведення електронної перевірки, якою встановлено порушення податкового законодавства, відповідний контролюючий орган має право на проведення позапланової перевірки платника податків за відповідний період, адже диспозиції вищевказаних статей передбачають право, а не обов'язок контролюючого органу на проведення позапланової перевірки.

Та обставина, що акт перевірки має № 766/26-15-12-08-20/38613022, в той час як платнику податків було надіслано примірник такого акту з № 766/26-15-12-08-20/38497099, а в самому акті перевірки, як і в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні, здійснено посилання на пп. 57.1.2 п. 57.1 статті 57 ПК України замість пп. 57.1-1.2 п. 57.1 статті 57 ПК України, на думку суду, свідчить лише про допущення податковим органом описок в таких документах та не може бути підставою для висновку про порушення відповідачем процедури прийняття оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК ДІНАР» - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2018 року - без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК ДІНАР» - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: О.М.Кузьмишина

А.Г.Степанюк

Повний текст виготовлено 22 січня 2019 року.