Справа № 333/4818/18(2-а/333/146/18)
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 333/4818/18(2-а/333/146/18)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2018 року (суддя Варнавська Л.О.)

у справі № 333/4818/18

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти № 2 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Власенка Павла Олеговича

про визнання дій протиправними та скасування постанови,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 07 вересня 2018 року звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати дії Інспектора роти № 2 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Власенка Павла Олеговича протиправними та скасувати постанову серії ЕАВ № 570992 від 01.09.2018 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 не порушував ПДР, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП в діях позивача відсутній. Крім того, позивач зазначив, що відеозйомку або інших доказів вчинення правопорушення відповідачем надано не було, інспектор при винесенні постанови не керувався жодними допустимими доказами. При цьому оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону, оскільки не містить порядок її оскарження, а також неможливо визначити місце вчинення адміністративного правопорушення.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2018 року у справі № 333/4818/18 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2018 року у справі № 333/4818/18.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП в його діях відсутній, оскільки керуючи автомобілем він виконував правила дорожнього руху і вмикав лівий світловий покажчик повороту, що заперечує відповідач. Відповідачем ані під час винесення оскаржуваної постанови, ані до суду першої інстанції не надано відео докази вчинення правопорушення, постанову виписано на підставі письмових пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які під час винесення оскаржуваної постанови присутні не були. Суд першої інстанції не навів жодного доводу на підставі якого підтримує адміністративне стягнення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що інспектором роти № 2 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Власенком П. О. 01 вересня 2018 року винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 570992, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. у зв'язку з вчиненням останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, водій керуючи транспортним засобом у м. Запоріжжі не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідно до напрямку руху, чим порушив п. 9.2б ПДР України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою кримінальної відповідальності.

Частиною 2 статті 122 КУпАП встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з п. 9.2 ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до п. 9.4 ПДР України подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як вбачається з матеріалів справи та відповідно до пояснень відповідача, присутнього в судовому засіданні першої інстанції, ОСОБА_1, рухаючись на автомобілі Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 з вул. Молочна по а/ш Харків-Сімферополь в напрямку міста Василівка, не ввімкнув лівий світловий покажчик повороту при зміні напрямку руху.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення по справі послався на наявність пояснень свідків про порушення позивачем ПДР громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4, згідно з якими водій, що керував транспортним засобом Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 при з'їзді з головної дороги на другорядну на перехресті з круговим рухом не подав сигнали світловим покажчиком повороту.

Також у судовому засіданні суд першої інстанції досліджував відеозапис на підставі якого встановлено, що відповідачем не порушено порядку розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та винесення оскаржуваної постанови.

З огляду на викладене, колегія суддів зауважує, що письмові пояснення громадян, які не допитувалися судом першої інстанції в судовому засіданні, з огляду на норми ст. 72 КАС України не можуть бути належним доказом вчинення правопорушення позивача. Щодо оглянутого в судовому засіданні відеозапису, судова колегія по перше зауважує, що до матеріалів справи цей запис не долучено, по друге - виходячи з тексту судового рішення вбачається, що оглянутий судом відеозапис лише підтверджує, що інспектор патрульної поліції назвався, роз'яснив позивачеві його права і в решті склав постанову. Бракує в цій справі лише доказів вчинення позивачем правопорушення, інкримінованого оскаржуваною постановою.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, що свідчить про неправомірність постанови про накладення адміністративного стягнення ЕАВ № 570992 від 01.09.2018, та є підставою для її скасування.

Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при розгляді даної справи дійшов помилкового висновку та ухвалив судове рішення, яке з огляду на відсутність доказів вини позивача, підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 241-245, 250, 272, 286, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2018 року у справі № 333/4818/18 - задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2018 року у справі № 333/4818/18 - скасувати, та прийняти нове про задоволення позову. Скасувати постанову серія ЕАВ № 570992 від 01.08.2018 р. про накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко