Справа № 704/1237/18
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 704/1237/18 Головуючий у 1 інстанції: Фролов О.Л.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Ганечко О.М. Кузьмишиної О.М. Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону патрульної поліції в м.Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Паламарчука Сергія Борисовича на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 29 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_6 до Управління патрульної поліції в Київській області поліцейського Паламарчука Сергія Борисовича 1 батальйону 1 роти про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Київській області поліцейського Паламарчука Сергія Борисовича 1 батальйону 1 роти, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАВ№ 641975 від 04.10.2018 року.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 29 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху ЕАВ№ 641975 від 04.10.2018 р., винесеної рядовим поліції Паламарчуком С.Б. 1 батальйон, 1 рота про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КУпАП - скасовано.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 - закрито за відсутністю в діях ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - поліцейський взводу №2 роти №2 батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Паламарчук Сергій Борисович звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

18 січня 2019 року від ОСОБА_6 електронною поштою направлено клопотання про розгляд апеляційної скарги відповідача без участі позивача.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 04 жовтня 2018 року Інспектором патрульної поліції поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону патрульної поліції в м.Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Паламарчуком С.Б., винесено постанову серії ЕАВ № 641975 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, згідно якої, о 20:56 годині 04 жовтня 2018 року по автодорозі «Київ - Одеса», 78 км., водій ОСОБА_6 керував транспортним засобом з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив вимоги п. 31.4 Правил дорожнього руху.

За цією постановою на водія ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340.00 гривень.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача та не погоджуючись із вищевказаною постановою, звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне .

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 31.4.3 ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам зовнішніх світлових приладів:

а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;

б) порушено регулювання фар;

в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла;

г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу;

ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Статтею 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність у випадку керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно Конституції України та Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський, під час виконання своїх службових обов'язків, зобов'язаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення

З матеріалів справи вбачається, що згідно постанови відповідача, 04 жовтня 2018 року позивач керував транспортним засобом у якого не працювала ліва фара в режимі ближнього світла в темну пору доби.

Разом з тим, як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідач до постанови про адміністративне правопорушення не додав жодного доказу, який би підтверджував обставини викладені у ній.

Разом з цим, позивач в адміністративному позові та письмових поясненнях від 06 листопада 2018 року повідомив, що він замінив непрацюючу лампочку на місці зупинки в присутності працівника поліції, однак продовжити рух зміг тільки після складання постанови про правопорушення (а.с. 3,32).

Так, згідно п. 31.5. ПДР, у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

У разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4.7 ("ї"; "д" - у складі автопоїзда) подальший рух заборонено до їх усунення. Водій несправного транспортного засобу повинен вжити заходів для того, щоб прибрати його за межі проїзної частини дороги.

Відповідно до п. 31.6. ПДР, забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Як зазначалося, позивач після зупинки на вимогу поліцейського усунув несправність. До зупинки автомобіля не допускав порушень Правил дорожнього руху.

На підтвердження факту заміни непрацюючої лампочки, позивачем до матеріалів справи надано маршрутний лист, згідно якого, він після зупинки піліцейським 04 жовтня 2018 року о 21-02 год. продовжив рух і прибув у м. Умань 04 жовтня 2019 року о 23.30 год.

На думку колегії суддів, в даному випадку, відповідачем не було дотримано вищезазначених норм закону, оскільки з дослідженої в судовому засіданні постанови вбачається, що інспектор не з'ясував всіх обставин справи щодо порушення позивачем правил дорожнього руху.

Таким чином, судом першої інстанції правомірно скасовано постанову серії ЕАВ № 641975 від 04 жовтня 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену Інспектором патрульної поліції поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону патрульної поліції в м.Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Паламарчуком С.Б., за ч. 1 ст. 121 КУпАП щодо ОСОБА_6

Решта доводів та заперечень апелянта - висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_6 та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону патрульної поліції в м.Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Паламарчука Сергія Борисовича залишити без задоволення.

Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 29 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту постановлення та не підлягає оскарженню.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Ганечко О.М. Кузьмишина О.М.