Справа № 200/12780/18-а
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2019-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2019 р. Справа№200/12780/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стойки В.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Словянського обєднаного управління пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Словянського обєднаного управління пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначила, що вона є пенсіонером за віком, перебуває на обліку в Словянському обєднаному управління пенсійного фонду України Донецької області. З 2016 року позивач відмовилась від статусу внутрішньо переміщеної особи, оскільки прийняла рішення про обрання своїм постійним місцем проживання адресу: Донецька область, м. Словянськ, пров. Макаренко, буд. 5. Таким чином у відповідача відсутні підстави вважати позивача внутрішньо переміщеною особою. Однак, відповідач з серпня 2017 року без зазначення причин припинив їй виплату пенсії та не виплатив заборгованість. Пізніше з телефонною розмови з відповідачем, позивачу стало відомо, що для поновлення пенсійних виплат, останній потрібно підтвердити своє місце проживання, оформити статус внутрішньо переміщеної особи і після цього у черговий раз зявитися до відповідного підрозділу Пенсійного фонду. Позивач вважає дії відповідача протиправними, що суперечать Конституції та Законам України.

Ухвалою суду від 26.11.2018 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору по справі за позовом ОСОБА_1 до Словянського обєднаного управління пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії. Прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Словянського обєднаного управління пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено засідання по справі на 19.12.2018 року.

19.12.2018 року розгляд справи було відкладено до 21.01.2019 року.

Відповідач через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, згідно змісту якого зазначив, що позивач звернулась до відповідача із заявою про запит пенсійної справи та прийняття на облік по матеріалам пенсійної справи та надала копію паспорта із реєстрацією місця проживання в м. Словянську, про що свідчила відмітка у її паспорті. Розпорядженням Словянського обєднаного управління пенсійного фонду України Донецької області від 02.06.2017 року позивача взято на облік з особливістю переселенець не зареєстрований та одночасно нараховано суму заборгованості з 01.02.2015 року на рахунок уповноваженого банку АТ «Укр Сиббанк». У звязку з перевіркою пенсійних справ з 01.08.2017 було припинено виплати пенсій та виявлено, що згідно постанови КМУ від 01.10.2017 № 509 необхідно надати довідку про взяття на облік ВПО або рішення про відмову у видачі довідки з обовязковим зазначенням підстав для відмови, про що було повідомлено ОСОБА_1 Позивач, ні довідки, ні рішення до управління не надавала, тому поновлення пенсії провести не можливо. Крім того, на час звернення позивача із даним позовом постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 був чітко визначений порядок виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам такі виплати здійснюються через рахунки та мережу установ і пристроїв АТ «Ощадбанк». Проте, станом на теперішній час, позивач не звернулась до управління із заявою про поновлення пенсійних виплат, документу про відкриття розрахункового рахунку в АТ «Ощадбанк», як то передбачено законодавством, не надала. Відповідач вважає вимоги позивача безпідставними та такими, що суперечать чинному законодавству і як наслідок не підлягають задоволенню.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Позивач є пенсіонером за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення, перебуває на обліку у відповідача, що сторонами не оспорюється.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії паспорта громадянина України, зареєстрованим місцем проживанню ОСОБА_1 є Донецька область, м. Словянськ, пров. Макаренко, буд. 5 з 02.02.2016 року.

Спірним у справі є правомірність дій відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу з серпня 2017 року.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-VI (далі за текстом ЗУ № 1058).

Відповідно статті 5 ЗУ № 1058, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Частиною 1 статті 47 вказаного Закону встановлено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абз. 4 п. 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок № 22-1), заява на запит пенсійної справи за новим місцем проживання подається пенсіонером особисто до органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).

Відповідно до п. 2.8 Порядку № 22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Пунктом 2.9 Порядку № 22-1 передбачено, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Відповідно до п. 4.12 цього Порядку при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше пяти робочих днів з дня одержання запиту пересилається органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи та не заперечується відповідачем, при подачі позивачем відповідної заяви про запит пенсійної справи, відповідачу було відомо останнє місце отримання позивачем пенсії та реєстрацію ОСОБА_1 в місті Словянську, Донецької області.

Із врахуванням зазначеного та наведених вимог Порядку № 22-1 на підставі наданої позивачем заяви, відповідач своїм Розпорядженням від 02.06.2017 року, взяв ОСОБА_1 на облік та нарахував заборгованість по пенсійним виплатам на відкритий рахунок позивача в АТ «Ура Сиббанк».

Так, відповідна відмітка у паспорті ОСОБА_1 (місце проживання зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) свідчить про постійне місце реєстрації позивача у місті Словянську, тобто, враховуючи нове місце реєстрації, пенсію позивачу має виплачувати Словянське обєднаного управління пенсійного фонду України Донецької області.

Посилання відповідача на недотримання позивачем вимог діючого законодавства, оскільки позивачем до управління не було подано довідку тимчасово переміщеної особи, суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20.10.2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Постановою Кабінету Міністрів України № 365 від 08.06.2016, визначений механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Суд зазначає, що положення постанови Кабінету Міністрів України № 365 до даних правовідносин не застосовуються, оскільки їх прийнято задля забезпечення реалізації положень Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, яким встановлюються гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб. Позивач формально підпадає під ознаки наведені у статті 1 вказаного Закону, яка визначає поняття внутрішньо переміщеної особи, оскільки до 2016 року була зареєстрована на території тимчасово не підконтрольній Українській владі. Втім, отримання цього статусу не є обов'язком, а є правом особи, яка вважає себе переміщеною особою і бажає скористатися відповідними гарантіями.

Таким чином, право на отримання пенсії позивача не може залежати від наявності або відсутності у нього довідки внутрішньо переміщеної особи (або рішення про відмову у наданні такої довідки з обґрунтуванням підстав відмови), оскільки позивач змінивши місце свого постійного проживання не виявив наміру отримувати (продовжувати) статус внутрішньо переміщеної особи.

Аналогічного висновку стосовно належності отримання статусу внутрішньо переміщеної особи до прав особи, а не обовязків дійшов Верховний Суд у постанові від 13.02.2018 року у справі № 234/11095/17 (№ К/9901/163/17).

Враховуючи встановлення судом в ході розгляду справи обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог позивача в частині визнання протиправних дій відповідача щодо припинення виплати пенсії з серпня 2017 року та зобовязання відповідача поновити нарахування та виплату пенсії ті сплатити виниклу заборгованість.

Крім того, щодо вимог позивача про виплату пенсії на уповноважений банк, обраний позивачем раніше, суд зазначає наступне.

Згідно статті 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі, за зазначеним в заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (із змінами від 22.03.2017 р.), виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України; призначені починаючи з 01 травня 2016 року внутрішньо переміщеним особам соціальні виплати, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, виплачуються через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України; починаючи з 1 липня 2016 р. виплата соціальних виплат за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, що призначені внутрішньо переміщеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що вимоги щодо здійснення виплат через рахунки та мережі установ і пристроїв публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України розповсюджуються на осіб, які мають статус внутрішньо переміщеної особи, проте оскільки, позивач зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто на території підконтрольній Українській владі та не відноситься до зазначеного кола осіб, суд вважає, що право ОСОБА_1 на отримання пенсії через уповноважений банк не повинно залежати від порядку виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Суд вважає за необхідне зазначити, що нормами статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що негайно виконуються рішення, зокрема, про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Отже, відсутні підстави для допуску негайного виконання рішення, оскільки суд не зазначає конкретні суми, а зобовязує відповідача вчинити дії з поновлення нарахування та виплати пенсії.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає, що позивачу судом було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення по цій справі. За приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи зазначене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Словянського обєднаного управління пенсійного фонду України Донецької області на користь Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) судовий збір у розмірі 704,80 грн., відповідно до частини 3 статті 4 Закон України Про судовий збір.

Керуючись ст. ст. 2-15, 31-32, 72-80, 160-161, 168, 171, 241-246, 250-251, 255, 257-263, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (м. Словянськ, пров. Макаренко, б. 5, ІПН НОМЕР_1) до Словянського обєднаного управління пенсійного фонду України Донецької області (84122, Донецька обл., м. Словянськ, пл. Соборна, б. 3, ) про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Словянського обєднаного управління пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) пенсії з серпня 2017 року.

Зобовязати Словянське обєднане управління пенсійного фонду України Донецької області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) пенсії з серпня 2017 року, з виплатою виниклої заборгованості на рахунок в уповноваженому банку, обраному ОСОБА_1.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Словянського обєднаного управління пенсійного фонду України Донецької області (84122, Донецька обл., м. Словянськ, пл. Соборна, б. 3, ) на користь Державного бюджету України (Державна судова адміністрація України) судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі, коли справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Стойка В.В.