Справа № 490/5637/18
Суддя: Гуденко О. А.
Дата ухвалення: 2019-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/331/2018 Справа № 490/5637/18
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2019 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

Головуючого - судді Гуденко О.А.

при секретарі - Кваші С.О.

за участі позивача та представника відповідача Тарасюк І.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та визнання дій незаконними, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва із позовом до відповідача про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 335730 від 02.07.2018 року. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що їпорушення ПДР не допускав, склад правопорушення, передбачений ч.1 ст. 122 КУпАП у його діях відсутній.

Натомість поліцейський ОСОБА_3 при складанні оскаржуваної постанови порушив вимоги ст. 258, 276,283 КУпАП - неправомірно розглянувши справу на місці вчинення правопорушення , а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого розглядати справу про адміністартивне правопорушення, а саме за адресою управління патрульної поліції в м.Миколаєві. Розхгляд справи на місці зупинки транспорнтого засобу унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи та позбавило позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами , передбаченими ст. 268 КУпАПр.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Зазначив, що рухався у своїй смузі руху, проте поперед його траспортного засобу рухався мікроавтобус зі швидкістю, що не перевищувала 30 км/год, отже навіть перетнувши тонку суцільну лінію для обгону транспортного засобу з такою швидкістю при вільній зустрічній смузі- він не порушував вимоги ПДР. До того ж він починав обгін на ділянці дороги з преривчастою лінією дорожньої розмітки, отже повинен був закінчити маневр у будь-яком випадку. Звернув увагу суду на те, що на наданому представником відповідача відео чітко не вбачається, номерний знак автомобіля і взагалі жодним чином не виміряна швидкість руху транспортних засобів. Також, незважаючи на його прохання, поліцейський не зупинив той транспортний засіб, обгін якого він здійснював, та не відібрав пояснення у його водія. При цьому на запитання представника відповідача позивач не заперечував, що полійський при зупинці автомобіля представився, роз'яснив суть скоєного правопорушення, пред'явив на службовому планшеті відео з фіксацією правовопорушення, відібрав пояснення у свідка за клопотанням ОСОБА_2 та забезпечив надання ним письмових пояснень, які були долучені до матеріалів адміністративної справи.

Представник відповідача у судовому засіданні просила відмовити у задволенніф позову з підстав, викладених у відзиві на позов, посилаючись на дотримання поліцейським ОСОБА_3 вимог КУпАП та законодавства при складанні оспорюваної поставни та відповідність викладених в ній відомостей фактичним обставинам скоєного позивачем аміністративного правопорушення.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_3А, суду пояснив, що виїзджаючи з автозаправки на трассі Херсон-Миколаїв, ними було виявлено порушення правил ПДР водієм автомобля Хюндай червоного кольору - а саме здійснення обгону транспортного засбоу з пересіканням тонокї суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1. При цьому скоєне правопорушення було зафіксоване на відеореєстратор, розміщений в автомобілі патрульної поліції, а потім продемонтстровано позивачеві на службовому планшеті.

Швидкість автостраспортних засоібвав поліцейськими не вимірювалася, проте візуально ним було визначено,що вона точно перевищувала 30 км/год. Оскільки той автомобіль патрульної поліції не був обладнаний звуковим спеціальним сигналом, він і подавав знак зупинки позивачеві за допомогою світлового сигналу фар, що не є порушенням. При складанні оспорюваної постанови ним були задоволені всі клопотання водія, а щодо зупинки того автомобіля, який обігнав позивач, то таке клопотання було заявлено значнего пізніше, отже ніякої змоги зупинити його вже не було.

Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши доводи позову та матеріали справи, дпитавши свідка ОСОБА_3, судом встановлені наступні йому факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до постанови в справі про адміністративне правопорушення, 02.07.2018 року позивач керуючи транспортним засобом Хюндай І20, номерний знак АА 7786ОК, на 142 км на а/д М14 здійснив обгін іншого ТЗ , при цьому пересік тонку суцільну лінію дорожньої розмітки , чим порушив ПДР України додаток 2.. Дане правопорушення було зафіксоване постановою компетентної особи УПП в Миколаївській області рядовим поліції ОСОБА_3 серії ВР № 335730 від 02.07.2018 року, де позивач був визнаний винним у його вчиненні з накладенням адміністративного стягнення, що передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.00 коп.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.34.1 (додаток 2 ) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, пп. 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з наданого відповідачем відеозапису, транспортний засіб Хюндай І20, управління ким на той час позивач не заперечував в судовому засіданні, здійснив маневр обгону , перетнувши суцільну тонку лінію дорожньої розмітки при поверненні зі смуги зустрічного руху в раніше займану ним смугу.

Проте при цьому, з наданого відеозапису не вбачається, коли автомобіль під керуванням позивача почав здійснювати маневр обгону- чи була там дорожня розмітка 1.1., адже на тій ділянці дороги, на якій чітко видно маневр обгону є переривчаста лінія, яка попереджає про наближення до розмітки 1.1 або 1.11, яка поділяє транспортні потоки протилежних або попутних напрямків; Не вбачається також і чи був на цій ділянці дороги втсановлено дорожній знак "Обгін заборонено".

Отже, в разі початку маневру з дотриманням правил ПДР - водій автотранспортного засобу повинен був закінчити маневр. при цьому з відеозапису також вбачається, що при ззакінченні маневру обгону позивачем було дотримано вимоги п. 14.2 ПДР.

Також представником відповідача не спростовано твердження ОСОБА_2 стосовно того, що він здійснював обгін транспортного засобу , який рухався зі швидкістю до 30 км/год - адже швидкість руху цих ртранспортних засобів поліцейським не вимірювалася, а заходів щодо зупинення транспортного засобу, якого здійснював обгін позивач- поліцейським вчинено не було і пояснення безпосереднього свідка вчиненого правопорушення не відібрано.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь - які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Так, , відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини, принцип презумпції невинуватості поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху (Lutz v. Germany, § 182; Schmautzer v. Austria; Malige v. France). Втім, для того, щоб розуміти, що презумпція невинуватості має бути у цьому випадку застосована, ґрунтовних знань чинного законодавства не потрібно - достатньо володіти необхідним почуттям справедливості, яке, поза сумнівом, повинне бути властиве професійному судді.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, факт порушення Правил дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суду доводить патрульна поліція.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За такого, оскільки з наданого відповідачем відеозапису чітко і беззаперечно не вбачається, що позивач перед початком обгону не дотримувався вимог ПДР та почав здійснювати обгін в недозволеному місці дороги - суд не може вважати факт скоєння позивачем адміністартивного правопорушення, інкримінованого йому поліцейським- доведеним належними та достеменними доказами.

Проте, судом не встановлено порушення інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 порядку притягнення позивача до відповідальності.

За змістом ст. 222 КУпАП розгляд справ за ч. ч. 1-3 ст. 122 КУпАП віднесено до компетенції органів Національної поліції.

Пункт 2.4. Правил дорожнього руху України передбачає, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи зазначені в пункті 2.1. ПДР України. Крім того, ч. 4 ст. 258 КУпАП вказує, що у випадках, передбачених ч. 1 та ч. 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП.

Статтею 283 КУпАП встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова крім іншого повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Крім того, пунктом 10 Розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, передбачено, що при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення у ній зазначаються, зокрема у графі «установив» - число, місяць, рік, час та місце вчинення адміністративного правопорушення, а також обставини і суть правопорушення, установлені при розгляді матеріалів адміністративної справи.

Виходячи з системного аналізу вказаних норм, при виявленні порушення особою ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися та місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з наданого відповідачем відеозапису, інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 хоча і не зупинено ОСОБА_2 при виявленні порушення ним ПДР, проте наданими відповідачем доказами підтверджено факт переслідування позивача та подання останньому світлового сигналу до зупинки у місці, де узбіччя дороги дозволяло здійснюти цю зупинку не створюючи перешкоди у русі іншим учасникам дорожнього руху. При цьому жодного нехтування позивачем вимоги поліцейського про зупинення - не було.

Також статтею 268 КУпАП встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З наданого відеозапису вбачається, і позивачем визнано в судовому засіданні що інспектор Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 роз'яснив позивачеві права, визначені ст. 268 КУпАП, якими останній скоритався, та розглянув усі заявлені клопотання позивача у межах власної компетенції та осбтаин справи.

Таким чином, порушення прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, позбавлення її можливості вільно розпоряджатись своїми процесуальними правами, - в діях інспектора Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 при складанні оспорюваної постанови судом не встановлено.

До того ж, відповідно до принципу диспозитивності , закріпленого в ст. 9 КАС України, та враховуючи, що позивачем не заявлено інспектора Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 в якості відповідача по справі, і взагалі учасника процесу, останній допитаний судом лише в якості свідка - суд позбавлений процесуальної можливості вирішуувати позовні вимоги про визнання незаконнимми дій особи, яка не притягнута до участів справі.

За вищенаведеного, позовні вимог про визнання дій поліцейського ОСОБА_3 незаконними - задволенню не підлягають.

Оскільки чинним законодавством визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду справи, та в судовому порядку встановлено недоведеність належними та достеменними доказами факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення , суд доходить висновку, що вказана обставина є достатньою підставою для скасування оспорюваної постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.286 КАС України до повноважень суду при вирішенні справи належить залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення ; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу ; змінити захід стягнення.

Керуючись ст.ст. 241-246, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову серії ВР № 335730 від 02.07.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122 КУпАП ч. 1 з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп. - скасувати.

В інішй частині позовних вимог- відмовити.

Рішення набирає законної сили через 30 днів з дня складання повного тексту сторонами у разі, якщо вона не буде оскаржена. Якщо рішення буде оскаржено, то воно набирає законної сили після перегляду справи судом апеляційної інстанції якщо його не буде скасовано.

Апеляційну скаргу може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання повного тексту до П'ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст складено 22 січня 2019 року.

СУДДЯ ГУДЕНКО О.А.