Справа № 822/2149/18
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2019-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2149/18

Головуючий у 1-й інстанції: Михайлов О.О.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

21 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Смілянця Е. С. ,

секретар судового засідання: Платаш В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року (хвалене у м. Хмельницькому 06 вересня 2018 року о 15:35, повний текст якого виготовлено 12 вересня 2018 року) у справі за адміністративним позовом виконавчого комітету Славутської міської ради до ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Виконавчий комітет Славутської міської ради звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просив суд зобов'язати ОСОБА_2 за власні кошти знести самочинно збудовану споруду поблизу будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивачем не доведено, що зведена ним самочинна споруда суперечить суспільним інтересам та порушує права інших осіб, у тому числі позивача, здійснена з істотним порушенням будівельних норм і правил, що унеможливлює її збереження, а відповідач відмовився від проведення відповідної перебудови. Вказав, що зведені ним споруди знаходяться на землях житлової та громадської забудови та невідомо, яка площа земельної ділянки відведена для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1. Крім того, відсутні підстави для застосування до нього крайньої міри відповідальності без встановлення позиції власника земельної ділянки на якій ним вчинено забудову, наявність чи відсутність пропозицій про здійснення перебудови.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зазначив, що за результатами проведення позапланової перевірки будівництва споруди поблизу будинку АДРЕСА_1 встановлено, що ОСОБА_2 здійснив будівництво зазначеної споруди на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, без документа, що дає право на виконання таких робіт, без розробленої та належно затвердженої проектної документації, що є порушенням п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", п. 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №466, ст. 9 Закону України "Про архітектурну діяльність". Тому будівельні роботи, виконані ОСОБА_2, містять ознаки самочинного будівництва, визначені ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України. Вказав, що відділом з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Славутської міської ради використано усі передбачені ч. 1 ст. 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності, а тому є всі підстави для знесення самочинного будівництва. Вважає, що ОСОБА_2 визнається вина у вчиненні самочинного будівництва, оскільки припис про усунення виявлених порушень, постанова про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за самочинне будівництво є чинними та не оскаржені, а накладений на нього штраф сплачений останнім у примусовому порядку.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідач в судове засідання не з'явився, повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Керуючись положеннями даної норми та враховуючи відсутність заперечень представника позивача, колегія суддів вирішила провести розгляд справи за даної явки сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, згідно рішення виконавчого комітету Славутської міської ради від 22.08.2013 №285 «Про надання дозволу на облаштування місця тимчасового зберігання автомобілів на АДРЕСА_1, надано дозвіл мешканцям будинку АДРЕСА_1 на проведення робіт з благоустрою шляхом облаштування місця тимчасового зберігання автомобілів на АДРЕСА_1 за власний рахунок.

Відповідно до витягу з рішення Славутської міської ради від 31.05.2016 №12.1-8/2016 відмовлено ОСОБА_2 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з наступною передачею її безоплатно у власність у зв'язку з невідповідністю місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, Генеральному плану міста Славута, Плану зонування міста Славути ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 40 кв.м. по АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального гаража у зв'язку з тим, що рішенням виконавчого комітету Славутської міської ради від 22.08.2013 №285 вказана земельна ділянка визначена для облаштування місця тимчасового зберігання автомобілів на АДРЕСА_1.

В період з 15.11.2017 по 28.11.2017 посадовими особами відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Славутської міської ради проведено позапланову перевірку дотримання суб'єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об'єкті: Будівництво споруди поблизу будинку №29 б м. Славута Хмельницької області.

За результатами перевірки складено акт №43/98, в якому зафіксовано, що ОСОБА_2 здійснив будівництво споруди біля будинку АДРЕСА_1 без документів, що дають право на це, а саме: без повідомлення про початок виконання будівельних робіт, без відповідного документа на право власності чи користування земельною ділянкою, без належно затвердженого проекту.

28.11.2017 ОСОБА_2 надав пояснення, в яких висловив свою незгоду з актом. Зазначив, що 22.08.2013 виконавчим комітетом Славутської міської ради було надано дозвіл на облаштування місця для тимчасового зберігання автомобілів на АДРЕСА_1. Проте з'ясувалося, що через виділену ділянку проходить лінія електропередач. За власний кошт здійснив роботи по перенесенню вказаної лінії електропередач. Проте в подальшому при виготовленні документації на ділянку йому створювали і продовжують створювати штучні перепони.

За фактом вчинення правопорушення, винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 28.11.2017. Згідно припису з метою усунення виявлених порушень відповідачу необхідно: отримати документ на право володіння або користування земельною ділянкою, забезпечити розробку проектної документації нам будівництво об'єкта та подання документа, що дає право на виконання будівельних робіт до 28 січня 2018 року.

Постановою по справі про адміністративне правопорушення №13 від 11.12.2017 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 96 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Зазначений штраф сплачений відповідачем, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією квитанції від 19.02.2018.

З метою виконання припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, виданого 28.11.2017, відділом з питань державного архітектурно-будівельного контролю з 07 до 20 лютого 2018 року проведено позапланову перевірку.

За результатами перевірки складено акт №14/18, в якому зафіксовано, що під час проведення позапланової перевірки виконання законних вимог припису посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю від 28.11.2017 з будівництва споруди біля будинку АДРЕСА_1 встановлено, що ОСОБА_2 не виконав вимоги припису а саме: не отримав документа на право власності чи користування земельною ділянкою, не забезпечив розробку проектної документації на будівництво об'єкта та не подав повідомлення про початок виконання підготовчих і будівельних робітне привів у попередній стан земельну ділянку (до будівництва). Від пояснень та від підпису ОСОБА_2 відмовився.

20.02.2018 складено протокол про адміністративне правопорушення в якому зазначено, що позивачем порушено абз. 4 п.14 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №553 віл 23.05.2011. Відповідальність за встановлені правопорушення передбачена ч.1 ст.188-42 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з службовою запискою начальника управління містобудування, архітектури та капітального будівництва виконавчого комітету Славутської міської ради - управлінням містобудування, архітектури та капітального будівництва виконавчого комітету Славутської міської ради містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва відповідно до положень Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" по АДРЕСА_1 для ОСОБА_2 не надавалися.

Відповідно до службової записки начальника відділу з питань регулювання земельних відносин - земельна ділянка ОСОБА_2 поблизу будинку АДРЕСА_1 не виділялась.

З урахуванням викладеного позивач вважає, що наявні підстави для знесення самочинно збудованої споруди поблизу будинку АДРЕСА_1, а тому звернувся з до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що споруда біля будинку АДРЕСА_1 побудована ОСОБА_2 є самочинним будівництвом, а позивачем доведено наявність підстав для зобов'язання відповідача знести за власний рахунок таку споруду.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Поняття самочинного будівництва визначено у статті 376 ЦК України через сукупність його основних ознак, які виступають умовами або підставами, за наявності яких об'єкт нерухомості може бути визначений самочинним, а саме, якщо цей об'єкт:

1) збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети;

2) збудований без належного дозволу чи належно затвердженого проекту;

3) збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

З матеріалів справи встановлено, що споруда біля будинку АДРЕСА_1 побудована ОСОБА_2, відповідає вказаним ознакам, тобто є самочинним будівництвом. При цьому, відповідач не заперечує даної обставини.

Відповідно до статті 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Відповідно до частини 7 статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи відповідача про те, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідачем здійснено будівництво з порушенням будівельних та архітектурних норм, адже таке будівництво проведено без направлення повідомлення про початок виконання будівельних робіт, без належно затвердженого проекту на будівництво, з використанням земельної ділянки, що не була відведена забудовнику та із порушенням використання земельної ділянки згідно з її цільовим призначенням.

Водночас, відсутні підстави вважати, що перебудова, збудованої відповідачем споруди, усуне вказані порушення. До того ж, відповідач жодним чином не відреагував на законні вимоги припису позивача.

Суд зауважує, що з огляду на вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності, наявність вказаних порушень є самостійною та достатньою підставою для ухвалення судового рішення про знесення об'єкта самочинного будівництва. Тому, є безпідставними доводи відповідача про те, що позивачем не доведено, що зведена ним самочинна споруда суперечить суспільним інтересам та порушує права інших осіб, у тому числі позивача.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 23 січня 2019 року.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Смілянець Е. С.