Справа № 146/1/19
Суддя: Пилипчук О. В.
Дата ухвалення: 2019-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 146/1/19
РІШЕННЯ

Іменем України

"21" січня 2019 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.,

з участю секретаря судового засідання Бойко Т.Є.,

розглянувши у судовому засіданні в смт Томашпіль в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

2 січня 2019 року до суду з цією позовною заявою, звернувся ОСОБА_1 який проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, до інспектора СРПП Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_2, місцезнаходження вул. Єврейська, 12, м. Одеса про скасування постанови серії ДПО18 № 412356 від 22 грудня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП, та постанови серії ДПО18 № 412357 від 22 грудня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП, вважаючи постанови такими, що не відповідають вимогам закону.

Позов мотивовано наступним.

22 грудня 2018 року інспектором лейтенантом поліції ОСОБА_2, відносно позивача було винесено постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО 18 № 412356, та серія ДПО 18 № 412357.

Відповідно до винесених постанов позивач визнаний винним у вчиненні двох правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, та ст. 132-1 КУпАП, чим порушив п.п. 31.4.7.е, 22.5 ПДР України.

Позивач вважає вказані постанови протиправними та такими, що підлягають до скасування, з огляду на наступне.

22 грудня 2018 року ОСОБА_1 рухався по 40 км. М 18 приблизно о 10 годині він був зупинений інспектором укртрансбезпеки для проходження вагового контролю та перевірки документів, після якого інспектором укртрансбезпеки було передано його документи інспектору Розмаріца І.М., яким було винесено щодо нього всупереч нормам матеріального та процесуального права дві постанови про накладення адміністративного стягнення.

Як вбачається з постанови серії ДПО 18 № 412357 поліцейський виніс даний акт з рядом грубого порушення, а саме без доказів на основі яких уповноважена особа повинна встановити чи є правопорушення, чи підлягає дана особа до відповідальності. Поліцейським не було звернуто увагу на те, що було незначно ( в дорозі під час руху) пошкоджений грязезахисний фартух на середній осі (але не відсутній), що виключає можливість викиду бруду чи каміння з під коліс рухомого транспортного засобу.

Крім того в позові вказано, що при складанні протоколу допущенні порушення п. 3 розділу І Порядку здійснення контролю за технічним станом колісних транспортних засобів при їх експлуатації, яка наголошує на те, що за результатами перевірки технічного стану колісних транспортних засобів складається Акт перевірки технічного стану колісного транспортного засобу за формою, наведеною у додатку до цього Порядку, копія якого надається водієві транспортного засобу.

Також, позивач вказав, що постановою серії ДПО 18 № 412356 інспектор визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого п. 22, не беручи до уваги всіх обставин по справі, жодного доказу щодо перевищення вагових параметрів до постанови не додано та не ознайомлено.

Разом з тим при розгляді справи інспектором не було враховано, що позивач перевозив зерно (кукурудзу)- сипучий вантаж, який є подільним.

Тому на думку позивача дозвіл на перевезення такого вантажу, відповідно до чинного законодавства, виданий бути не може, а тому притягнення до відповідальності за ст. 132-1 КУпАП, яка передбачає санкцію за перевезення вантажів без оформлення дозвільних документів, перелік яких визначених ст.ст. 39, 48 цього Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі неможливості оформлення та отримання таких документів, є протиправним.

При цьому, саме за порушення заборони перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами з перевищенням вагових параметрів, визначених пунктом 22.5 ПДР України, адміністративна відповідальність ст. 132-1 КУпАП України не передбачена.

Таким чином ОСОБА_1 вважає оскаржувані постанови такими, що винесені не у порядку та не у спосіб передбачений законом, які підлягають скасуванню, тому з даним позовом він звернувся до суду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, однак направив на адресу суду заяву згідно якої вимоги викладені в адміністративному позові підтримує, просить їх задовольнити, справу просить розглянути без його участі.

Відповідач інспектор СРПП Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про слухання справи, відзив на позовну заяву до суду не надіслав.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності будь-якої зі сторін про інше.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.12.2018 інспектором спеціалізованої ГРПП з обслуговування СП ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 була винесена постанова серії ДПО18 № 412356 у справі про адміністративне правопорушення, за якою ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

22.12.2018 інспектором спеціалізованої ГРПП з обслуговування СП ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 була винесена постанова серії ДПО18 № 412357 у справі про адміністративне правопорушення, за якою ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, дану постанову обєднано із постановою ДПО18 №412356.

Вказані постанова не відповідають вимогам закону та винесені із його порушенням, тому підляють скасуванню.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Стосовно доводів позивача щодо порядку та процедури розгляду справи інспектором поліцій суд виходив з наступного.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП законодавчий орган чітко встановив, що посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, повинна встановити всі необхідні докази по справі, згідно яких притягується особа до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з постанови серії ДОП18 № 412356 від 22.12.2018, 22 грудня 2018 року о 00-10 годині, ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на автодорозі 40 км+700м а/д М28 Одеса-Южний, буксирував н/пр «Janmil NW-1S», д/з АВ 38-75 ХМ, перевозив вантаж (кукурудзу), при зважуванні на ППЗК було встановлено, що навантаження на строєну вісь складає 22760 кг, при дозволених 22000 кг, не маючи на те дозволу, чим порушив п. 22.5 ПДР.

З постанови серії ДОП18 № 412357 від 22.12.2018, 22 грудня 2018 року о 00-10 годині ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на автодорозі 40 км+700м а/д М28 Одеса-Южний, буксирувапв н/пр «Janmil NW-1S», д/з АВ 38-75 ХМ, на котрих були відсутні передбачені конструкцією грязезахисні фартухи, чим порушив п.31.4.5 «е» ПДР.

Із вказаних постанов не вбачається, якими доказами керувався поліцейський встановлюючи вину позивача, до постанов не додані, а також у самих постановах не зазначені докази, якими підтверджується вина позивача у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень.

В позовній заяві позивач заперечив факт вчинення ним зазначених вище правопорушень, вказуючи на відсутність належних доказів в підтвердження його вини.

При цьому, відповідач доводи позивача з цього приводу не оспорив, не надав суду і інших будь-яких доказів в підтвердження вини позивача, як того вимагає ст.77 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст.121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Згідно з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За відсутності в матеріалах справи доказів правопорушення вчинених ОСОБА_1, відповідач не довів скоєння позивачем адміністративних правопорушень та правомірність і законність ухвалення відповідної постанови.

Тому, за вказаних обставин слід вважати, що відповідач, як субєкт владних повноважень, не довів правомірність свого рішення, не забезпечив доказування, що дає підстави суду зробити висновок про недоведеність вини позивача в порушенні ПДР, відтак, слід зробити висновок, що позивач не може нести відповідальність за ч. 1 ст. 121, 132-1 КУпАП.

За вказаних обставин, вищевказана постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю.

На підставі ст.ст. 247 п.1, 284 ч.1 п.3, 293 ч.1 п.3 КУпАП, керуючись ст.ст.6, 9, 72-77, 229 ч.4, 241-246, 250, 257-263 КАС України, суд,-

УХВАЛ И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення- задовольнити повністю.

Скасувати постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ДПО18 № 412356 від 22 грудня 2018 року, серії ДПО18 № 412357 від 22 грудня 2018 року, які винесені інспектором СРПП Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121, ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу VІІ Перехідних Положень КАС України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: ОСОБА_3