Справа № 821/167/16
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2019-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 р.м. ХерсонСправа № 821/167/16
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дубровної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

09 лютого 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1В.) звернулася до суду позовом до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича ( надалі - відповідач, Уповноважена особа Фонду Кадиров В.В.), треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб ( надалі - третя особа 1, Фонд), публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" ( надалі - третя особа 2, ПАТ "Дельта Банк"), яким, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 19.11.2018 р., просить:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича щодо невключення ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2; паспорт НОМЕР_3 виданий Суворовським РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області 09.11.2011 року, адреса: АДРЕСА_1) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в межах граничної суми відшкодування до 200 000 грн., за договором №009-21985-090215 від 9 лютого 2015 року банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у євро;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно вкладника ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2; паспорт НОМЕР_3 виданий Суворовським РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області 09.11.2011 року, адреса: АДРЕСА_1), якій необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладом в АТ "Дельта Банк", згідно договору №009-21985-090215 від 09 лютого 2015 року банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у євро, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою судді Кузьменко Н.А. від 10.02.2016 року провадження у справі відкрито та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду у складі головуючого судді Кузьменко Н.А. від 14.04.2016 року провадження у справі зупинено до вирішення Конституційним судом України справи за поданням Верховного Суду України щодо відповідності Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" положенням Конституції України.

У зв'язку з закінченням повноважень судді Кузьменко Н.А. протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2018 року справу № 821/167/16 передано на розгляд судді Дубровній В.А.

Ухвалою суду у складі головуючого судді Дубровної В.А. від 02.07.2018 р. справу прийнято до свого провадження.

Ухвалою суду від 28.11.2018 р. поновлено провадження у справі та відкладено судове засідання до 12.12.2018 р.

Ухвалою суду від 12.12.2018 р. прийнято до розгляду заяву позивача від 19.11.2018 р. про зміну предмету позову та вирішено перейти до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в порядку письмового провадження.

Відповідно до змісту позовної заяви, заяви про зміну предмету позову від 19.11.2018 р., письмових пояснень представника позивача від 19.12.2018 р. вказані позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_1 договору від 09.02.2015 р. № 009-21985-090215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у євро, банком на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_5 були залучені для позивача у безготівковій формі кошти в іноземній валюті, а тому відповідно до ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 № 4452-VI ( далі - Закон № 4452-VI) позивач є вкладником банку, а відповідно до ст. 26 цього Закону має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Щодо посилання у листі - повідомленні від 23 вересня 2015 р. про нікчемність правочину з підстав начебто, що умови вказаного договору передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремими кредиторам згідно п. 7 ч. 3 ст. 38 цього Закону, то позивач вважає їх необґрунтованими, оскільки наявність такої мети та факт отримання конкретних переваг (пільг) саме позивачем (вкладником) порівняно з іншими вкладниками, має існувати на час укладання договору і чітко вбачатися зі змісту договору, та підтверджуватись доказами. При цьому, вказує, до категорії проблемних АТ "Дельта Банк" віднесено 03 березня 2015 року, однак, кошти безперешкодно були перераховані на рахунок позивача до вказаної дати, що виключає спрямування вказаної операції на отримання будь-яких пільг чи переваг. Крім того, зазначає, що умови вказаного договору банківського вкладу також не передбачають прямо або опосередковано надання іншим особам будь-яких пільг або переваг. Натомість, позивач вказує, що п. 2.9. цього договору передбачає, що його укладання відповідає вільному волевиявленню сторін, жодна зі Сторін не знаходиться під впливом тяжких обставин та умови Договору є взаємовигідними і цілком зрозумілими для обох сторін. З огляду на вказані обставини та посилаючись на правові висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 р. у справі № 826/1476/15 про те, що перелік передбачених ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI підстав, за яких правочин неплатоспроможного банку є нікчемним, є виключеним, а положення ст..228 ЦК України не можуть бути застосовані комісією банку та уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання що віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у ч. 3 ст. 38 цього Закону, а також що поняття " підроблення вкладів", "розбивка вкладів", вжиті у судових рішеннях, не є правовими, а фактично під "подрібненням" чи "розбивкою" розуміється перерахування коштів з рахунку однієї фізичної особи на рахунок іншої, позивач вважає, що Уповноваженою особою Фонду Кадировим В.В. допущена протиправна бездіяльність, яка полягає у невключенні позивачки до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах граничної суми відшкодування, а порушене її право підлягає відновленню шляхом зобов'язання Уповноважену особу Фонду Кадирова В.В. подати до Фонду додаткову інформацію стосовно вкладника ОСОБА_1

23.02.2016 р. представником відповідача надано до суду відзив на позов, згідно якому не погоджується з вимогами позову і вважає їх необґрунтованими, оскільки відповідно до ч. 2 статті 38 Закону України " Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та на виконання наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк" № 408 від 29.05.2015 р., а також рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 174/15 від 27.07.2015 р., комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ "Дельта Банк" було здійснено перевірку договорів (правочинів) за вкладними операціями, на предмет виявлення договорів і правочинів, що є нікчемними з підстав, передбачених частиною 3 статті 38 цього Закону. Висновками даної комісії є те, що умови Договорів банківських вкладів, укладені між Банком та фізичними - особами після 16.01.2015 року включно, за якими здійснювалися перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків фізичних осіб, що є одночасно кредиторами Банку, надають кредиторам - фізичним особам переваги перед іншими кредиторами, а отже - такі договори банківського вкладу є нікчемними з підстав, визначених пунктом 7 частини третьої статті 38 цього Закону. Натомість 09.02.2015 р. між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_1 було укладено договір депозитного вкладу "Найкращий від Миколая" у євро № 009-21985-090215 та відкрито позивачу депозитний рахунок № НОМЕР_5. Відповідно до платіжного доручення №45611804 від 09.02.2015 р. на вказаний депозитний рахунок було внесено кошти в сумі 4 000,00 євро шляхом їх переказу від третьої особи - ОСОБА_5, що свідчить про не внесення позивачем ніяких коштів на депозитний рахунок, відкритий на його ім'я відповідно до умов договору депозиту. Отже, умови договору банківського вкладу між банком та позивачем, за якими здійснювалося перерахування коштів на вкладний рахунок з рахунку фізичної особи, що є одночасно кредитором банку, надають кредиторам - фізичним особам переваги перед іншими кредиторами, а отже - такі договори банківського вкладу є нікчемними з підстав, визначених пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Відповідач вважає, що в результаті застосування наслідків нікчемності щодо вказаного договору відповідно до вимог Наказу Тимчасової Адміністрації № 813 від 16.09.2015 р., а саме шляхом повернення з депозитного рахунку позивача № НОМЕР_5 на рахунок ініціатора переводу ОСОБА_5 НОМЕР_4 коштів, позивач не може вважатися кредитором банку, адже не може документально підтвердити суми своїх позовних вимог, а ні на момент подання позову до суду, а ні на теперішній момент.

25.02.2016 р. третьою особою - 1 надано до суду заперечення, згідно яким просить відмовити у задоволені позовних вимог, оскільки виконавча дирекція Фонду складає Загальний реєстр виключно на підставі Переліку вкладників. У Фонду гарантування відсутні будь-які первинні документи по вкладникам і при складанні Загального реєстру використовуються виключно інформація, що наявна в переданому Уповноваженою особою Переліку вкладників. Отже, у разі подання Уповноваженою особою додаткової інформації по позивачу, відповідні заходи будуть вжиті Фондом автоматично відповідно до вимог Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичний осіб коштів за вкладами і жодної підстави для спонукання Фонду судом до вчинення відповідних дій не має.

Дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вказує наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 09.02.2015 р. між ПАТ "Дельта Банк" (за текстом договору - Банк) та ОСОБА_1 ( за текстом договору Клієнт) було укладено договір № 009-21985-090215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у євро, за умовами якого банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_5, на який залучає вклад в сумі 4 000 євро на строк до 08.08.2015 року.

При цьому, 09.02.2015 р. між Банком та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1 до депозитного договору № 009-21985-090215, відповідно до пункту 1 додаткової угоди сторони домовились викласти пункт 1.8 ст. 1 договору у наступній редакції " 1.8. Зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого в Банку, або шляхом перерахування з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу банку в день укладання сторонами цього Договору. Виключно для цілей цього Договору сторони домовились, що умови п. 5.11 Правил до відносин, що виникають на підставі до цього Договору не застосовуються".

09.02.2015 р. на підставі платіжного доручення № 45611804 був здійснений внутрішньобанківський переказ від ініціатора переводу ОСОБА_5 з його власного поточного рахунку № НОМЕР_4 на вкладний рахунок позивача НОМЕР_5 у сумі 4 000,00 євро, що підтверджується наявним у справі платіжним дорученням, банківськими виписками по особовому та картковому рахунках.

02 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України за № 150 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року за № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк". Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк" призначено Кадирова Владислава Володимировича.

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 71 від 08.04.2015 року тимчасову адміністрацію в АТ "Дельта Банк" запроваджено на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №147 від 03.08.2015 року строк здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк" продовжено по 02 жовтня 2015 року включно.

Постановою НБУ №664 від 02.10.2015 року, вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати АТ "Дельта Банк".

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №181 від 02.10.2015 року розпочата процедура ліквідації АТ "Дельта Банк" з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

05.10.2015 на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) опубліковано оголошення, що з 08.10.2015 р. розпочинається виплати коштів вкладникам ПАТ АТ "Дельта Банк", для отримання коштів вкладники з 08.10.2015 до 18.11.2015 включно можуть звертатись до установ банків-агентів Фонду: AT "Ощадбанк", AT "Укрексімбанк", АБ "Укргазбанк".

23.09.2015 р. тимчасова адміністрація АТ "Дельта Банк" повідомленням про нікчемність правочину, повідомила позивача про те, що договір банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у євро № 009-21985-090215 від 09.02.2015 р. є нікчемним відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України " Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними позивач звернулась до суду з позовними вимогами, які є предметом розгляду у даній справі.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить із наступного.

Так, правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 № 4452-VI (далі по тексту - Закон № 4452-VI).

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №4452-VI (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначено статтею 27 Закону № 4452-VI, в редакції Закону № 629-VIII від 16.07.2015 р.

Згідно положень цієї статті уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:

1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону;

3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане;

4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;

5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду. Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України". Інформація про вкладника в переліку рахунків вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Аналіз зазначених норм чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства свідчить, що для отримання відшкодування фізичною особою за рахунок Фонду має бути дотримана обов'язкова умова: особа має бути вкладником та повинна мати вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Пунктами 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року № 14 (далі - Положення) передбачено, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до п. 4- 6 ч. 4 ст. 26 Закону № 4452-VI, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

У п. 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників.

Процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами передбачає такі послідовні етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Зміст наведених правових норм свідчить про те, що уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями на формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду з урахуванням положень ч. 2 ст. 26 Закону № 4452-VI, тобто в межах гарантованої суми відшкодування.

Вкладником, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI, є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 уклала з ПАТ "Дельта Банк" договір банківського вкладу (депозиту) від 09 лютого 2015 року № 009-21985-090215, а отже в розумінні закону позивач є вкладником.

Також, відповідно до умов вказаного договору на відповідному банківському рахунку розміщено 4000 євро, на строк до 08 серпня 2015 року, що підтверджується платіжним дорученням № 45611804 від 09 лютого 2015.

Укладення зазначеного договору й зарахування коштів на рахунок відбулись до початку віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації (02 березня 2015 року).

Отже, враховуючи, що вклад розміщено на рахунку ПАТ "Дельта Банк" до запровадження тимчасової адміністрації, тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі ст. 26 Закону № 4452-VI. Водночас, відповідачем не наведено правових підстав для невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідно до приписів Закону № 4452-VI.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов'язання Уповноваженої особи подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду.

Даний висновок суду узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2018 року, справа № 821/165/16-а.

Щодо доводу відповідача про невключення ОСОБА_1 до переліку рахунків вкладників, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладом, з підстав застосування наслідків нікчемності правочину, то суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями статей 37, 38 Закону № 4452-VI, Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають здійснити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою статті 38; прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

Разом з тим, суд вказує, що за змістом вищенаведених норм Закону № 4452-VI, право перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, довести суду такі обставини. Тобто самого твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним.

Також, згідно частини 3 статті 36 Закону № 4452-VI є нікчемними правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування статті 38 вказаного Закону № 4452-VI, викладені у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 826/1476/15. Так, у пунктах 41-43 цієї постанови Велика Палата Верховного Суду зазначила, що загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, врегульовані цивільним законодавством, положення якого не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38, а також у частині 3 статті 36 Закону № 4452-VI.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до протоколу засідання Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладами операціями АТ "Дельта Банк" від 15.09.2015 року, комісія дійшла до висновку, що умови Договорів банківських вкладів, укладені між Банком і фізичними особами після 16.01.2015 року включно, за якими здійснювалися перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків фізичних осіб, що є одночасно кредиторами Банку, надають кредиторам - фізичним особам переваги над іншими кредиторами, а отже - такі Договори банківського вкладу є нікчемними з підстав, визначених пунктом 7 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", перелік таких договорів наведено у додатку № 1 до цього протоколу.

Згідно наявного в матеріалах витягу " Реєстру договорів" додатку № 1 до вказаного протоколу вбачається, що до такого реєстру віднесено договір від 09.02.2015 р. №009-21985-090215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" на суму 4 000,00 євро, укладений з ОСОБА_1

Як встановлено судом, єдиною підставою висновку відповідача про нікчемність вказаного договору банківського вкладу (депозиту) є те, що кошти на банківський вкладний (депозитний) рахунок позивача надійшли від третьої особи ОСОБА_5 шляхом безготівково переказу, що є порушенням умов договору та п. 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ "Дельта Банк".

Надаючи правову оцінку вказаній позиції відповідача, суд вказує наступне.

Пунктом 5.11. Правил банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", затверджених рішенням Ради Директорів АТ "Дельта Банк" протоколом № 14 від 20.03.2013, передбачено, що зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для Вкладника від третьої особи не допускається (крім зарахування грошових сум від Законного представника за вкладами на ім'я особи, законним представником якої він є, та крім інших випадків, передбачених нормами діючого законодавства України та/або Продуктами Банку).

Як зазначалось вище та підтверджується матеріалами справи, що 09.02.2015 р. між АТ "Дельта Банк" та позивачем було укладено Додаткову угоду № 1 до договору банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" № 009-21985-090215 у євро, якою передбачили, що "зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого в Банку, або шляхом перерахування з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу банку в день укладання сторонами цього Договору. Виключно для цілей цього Договору сторони домовились, що умови п. 5.11 Правил до відносин, що виникають на підставі до цього Договору не застосовуються".

Отже, виключно для цілей цього договору сторони домовились, що умови п. 5.11. Правил до відносин, що виникають на підставі до цього Договору, не застосовуються, та передбачили можливість зарахування коштів на рахунок позивача шляхом безготівково переказу від третьої особи.

Більше того, положеннями Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не передбачено обов'язкового внесення саме готівкових коштів на банківський (депозитний) рахунок особисто вкладником, оскільки в статті 2 цього Закону зазначено, що вкладом також є кошти в безготівковій формі, які надійшли для вкладника.

Так, відповідно до указаного пункту частини 3 статті 38 Закону № 4452-VI, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з підстав: банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Втім, суд вказує, що платіжні операції по перерахуванню коштів з рахунку однієї особи на рахунок Позивача не є правочинами між Банком та Позивачем згідно зі статтею 202 ЦК України.

Здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов'язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України, Законом України "Про банки і банківську діяльність", Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року №492, та договорами з відповідними клієнтами банку.

Статтею 1062 Цивільного кодексу України установлено, що на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом. Кошти, помилково зараховані на рахунок вкладника, підлягають поверненню відповідно до статті 388 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 10.12 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України №492 від 12.11.2003 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), кошти на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть бути внесені вкладником готівкою, перераховані з іншого власного вкладного (депозитного) або поточного рахунку. Після закінчення строку або настання інших обставин, визначених законодавством України чи договором банківського вкладу, кошти з вкладного (депозитного) рахунку повертаються вкладнику шляхом видачі готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок. На вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть зараховуватися кошти, які надійшли на ім'я власника рахунку від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. У цьому разі вважається, що власник рахунку погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про свій вкладний (депозитний) рахунок.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України врегульовано Законом України від 05.04.01р. № 2346-III "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Так, відповідно до п. 1.24 статті 1 цього Закону переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

У свою чергу, згідно з п. 1.15 ст. 1 цього ж Закону, ініціатором є - особа, яка на законних підставах ініціює переказ коштів шляхом формування та/або подання відповідного документа на переказ або використання електронного платіжного засобу.

Згідно п.1.23 вказаної норми, отримувач - особа, на рахунок якої зараховується сума переказу або яка отримує суму переказу у готівковій формі.

Частиною 2 пункту 1.6. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою Постановою НБУ №22 від 21.01.04р., зареєстрованої в Мін'юсті 29.03.04р. за N 377/8976, банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд.

Пунктом 1.7. Інструкції визначено, що кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків(включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Частиною 5.2 статті 5 Закону № 2346-III визначено, що відносини між суб'єктами переказу регулюються на підставі договорів, укладених між ними з урахуванням вимог законодавства України.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що операція з перерахування коштів на рахунок позивача не належить до правочинів, передбачених ч. 2 ст. 38 Закону №4452-VI, які можуть бути перевірені Уповноваженою особою на предмет їх нікчемності та як наслідок визнані нікчемними. У той же час правова оцінка доводів, які можуть вказувати на недійсність правочину з інших підстав, ніж у зв'язку з його нікчемністю, не може бути надана під час розгляду та вирішення даної справи, оскільки юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вирішення спорів про визнання договору недійсним.

Відповідно до пункту 22.4 статті 22 Закону №2346-III, під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним:

для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника;

для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Відповідно до пункту 30.1. статті 30 Закону № 2346-III, переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Як вбачається з матеріалів справи, платіжне доручення № 45611804 від 09.02.2015 р. та виписка АТ " Дельта Банк" по особовому рахунку № НОМЕР_5 за період з 01.01.2015 р. по 01.03.2016 р. підтверджують факт зарахування 09.02.2015 р. на депозитний рахунок позивача грошових коштів у загальній сумі 4000,00 євро, що також не заперечується відповідачем.

За наведених обставин та правових норм, позивач є вкладником в розумінні Закону № 4452-VI, оскільки на його депозитному рахунку знаходились кошти у вказаній сумі до дня запровадження тимчасової адміністрації банку. У суду відсутні підстави не приймати до уваги вказаний доказ у справі, як і відсутні правові підстави для висновку про нікчемність правочину, укладеного між суб'єктами переказу коштів.

Щодо посилання відповідача на постанову Правління Національного банку України № 150 від 02.03.2015 р. "Про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", якою введено обмеження щодо недопущення проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків - не заслуговують на увагу, з огляду на те, що таке рішення адресоване посадовим особам Банку, а не клієнтам Банку, відтак невиконання посадовими особами Банку постанови НБУ, навіть якщо і мало місце, не є саме по собі підставою для висновку про нікчемність правочину, укладеного між клієнтами банку.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 826/1476/15, якщо внаслідок проведених операцій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державою виплат), то ст. 38 Закону № 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст. 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Окрім того, за правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у цій же постанові, при виявленні нікчемних правочинів Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону незалежно від того, чи була проведена передбачена ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду - особою, що здійснює повноваження органу управління банку, не є актом індивідуальної дії у розумінні КАС, оскільки не створює жодних обов'язків для Позивача та безпосередньо не порушує прав Позивача.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що встановивши нікчемність правочину по зарахуванню на рахунок позивача грошових коштів, відповідач самостійно застосував наслідки нікчемності такого правочину - повернення сторін у первісний стан, а саме списав кошти з рахунку позивача та повернув їх на рахунок попереднього власника, у даному випадку ОСОБА_5, з рахунку якого, на думку відповідача, відбулося "дроблення вкладу".

При цьому, суд не погоджується з позицією відповідача про відсутність у позивача доказів вважатися на теперішній час кредитором банку через відсутність коштів на депозитному рахунку внаслідок застосування наслідків нікчемності правочину, та вказує наступне.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи виписки АТ " Дельта Банк" по особовому рахунку позивача № НОМЕР_5, сформованої 17.03.2016 р., то 17 вересня 2015 року було здійснено банківську проводку, за якою з рахунку позивача ОСОБА_1 було перераховано 4000,00 євро на рахунок ОСОБА_5 з призначенням платежу "Поверн. кошт. внаслідок застосув. наслід. нікчем. дог. банк. вкл. №009-21985-090215 від 09.02.2015 р. наказу №813 від 16.09.2015, за опер. від 09.02.2015 р.".

При цьому, суд вказує, що згідно статті 216 Цивільного кодексу України, наслідки нікчемного правочину можуть бути застосовані лише добровільно обома сторонами, або за рішенням суду. Закон не передбачає можливості застосування наслідків нікчемного правочину стороною такого правочину в односторонньому порядку.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" встановлено, що вимоги щодо застосування наслідків нікчемного правочину розглядаються судами в позовному провадженні в порядку цивільного судочинства.

Проте, відповідачем не надано суду будь-яких доказів звернення сторін до суду з відповідним позовом.

Таким чином, суд вважає, що дії Уповноваженої особи по односторонньому списанню коштів з рахунку позивача та перерахуванню його іншій особі без згоди позивача та за відсутності відповідного рішення суду є неправомірними, а отже судом при розгляді даної справи до уваги не беруться.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушених прав, то суд вказує наступне.

Засіб захисту, що вимагається статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

"Ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій, визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії тощо. ( п. 3,4 ч. 1 ст. 5 цього Кодексу).

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Разом з тим, суд звертає увагу на зміни, які були внесені до ст. 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Так, згідно із ст. 27 Закону № 4452-VI (із змінами внесеними Законом № 629-VIII від 16.07.2015) уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Таким чином, повноваження відповідача полягають у складенні переліку рахунків вкладників, а не у складенні переліку вкладників, як то було визначено Законом № 4452-VI до внесення в нього змін Законом № 629-VIII від 16.07.2015 року.

У даних спірних правовідносинах, право позивача є порушеним саме у зв'язку із не включенням Уповноваженою особою даних про нього до переліку рахунків вкладників банку.

Бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи, або нездійснення суб'єктом владних повноважень дій, які випливають із його повноважень на виконання вимог чинного законодавства та впливають на права, свободи та інтереси фізичної чи юридичної особи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що порушені права позивача можуть бути захищені шляхом визнання протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства " Дельта Банк " Кадирова Владислава Володимировича щодо включення до переліку рахунків вкладників, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню згідно з договором банківського вкладу (депозиту) №009-21985-090215 "Найкращий від Миколая" у євро від 09.02.2015, що укладений між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (ідентифікаційний код 34047020) та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

З огляду на викладене, вимога позивача про визнання протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в межах граничної суми відшкодування до 200 000 грн., за договором №009-21985-090215 від 9 лютого 2015 року банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у євро, не підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно вкладника ОСОБА_1, якій необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладом в АТ "Дельта Банк", згідно договору №009-21985-090215 від 09 лютого 2015 року банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая" у євро, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, то суд зазначає наступне.

Приписами п. 6 розділу ІІ Положення №14 (у редакції, яка діє станом на момент розгляду справи судом) передбачено, що уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку, зокрема, перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 4 до цього Положення. Протягом дії тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та/або доповнення до переліків.

З огляду на викладене та враховуючи визнання судом бездіяльності відповідача протиправною з метою поновлення порушених прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд вважає за необхідне зобов'язати Уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію ПАТ " Дельта Банк " Кадирова В.В. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, згідно договору банківського вкладу (депозиту) №009-21985-090215 "Найкращий від Миколая" у євро від 09.02.2015, що укладений між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (ідентифікаційний код 34047020) та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд вказує наступне.

Частиною 3 ст. 139 КАС України передбачено, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1102,40 грн., що підтверджується платіжним документом № 3855964 від 09.02.2016 р.

З огляду на вказане, з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог, суд приходить до висновку, що судовий збір у сумі 1102,40 грн., сплачений позивачем за подання адміністративного позову, підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань частково, в сумі 551,20 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_2, рнокпп НОМЕР_1) до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича (місце знаходження АДРЕСА_3), треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (місце знаходження 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ), Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (місце знаходження 01014, м. Київ, вул. Дружби Народів, буд. 38, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства " Дельта Банк " Кадирова Владислава Володимировича щодо включення до переліку рахунків вкладників, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню згідно договору банківського вкладу (депозиту) №009-21985-090215 "Найкращий від Миколая" у євро від 09.02.2015, що укладений між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (ідентифікаційний код 34047020) та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства " Дельта Банк " Кадирова Владислава Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, згідно договору банківського вкладу (депозиту) №009-21985-090215 "Найкращий від Миколая" у євро від 09.02.2015, що укладений між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (ідентифікаційний код 34047020) та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у сумі 551,20 грн. ( п'ятсот п'ятдесят одна грн. 20 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Дубровна В.А.

кат. 9.4