Справа № 140/2104/18
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/4335/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Судової-Хомюк Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги другого відділу Державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області та приватного підприємства «Західпласт» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року (головуючий суддя Димарчук Т.М., м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом управління Держпраці у Волинській області до головного державного виконавця другого відділу Державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області, другого відділу Державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

управління Держпраці у Волинській області звернулось в суд першої інстанції з адміністративним позовом до головного державного виконавця другого відділу Державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області, другого відділу Державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області (залученого судом першої інстанції як другий відповідач) в якому просило скасувати рішення відповідача про повернення виконавчого документу - постанови Управління Держпраці у Волинській області від 21.08.2018 №ВЛ-498/405/АВ/ІП/ФС без прийняття до виконання та зобов'язати останнього відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню постанови Управління Держпраці у Волинській області від 21.08.2018 №ВЛ-498/405/АВ/ІП/ФС.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року позовні вимоги задоволено, визнано протиправними дії другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області в особі головного державного виконавця Наглій Н.В. щодо повернення виконавчого документу - постанови Управління Держпраці у Волинській області від 21.08.2018 №ВЛ-498/405/АВ/ІП/ФС - стягувачу без прийняття до виконання та зобов'язано Другий відділ державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню постанови Управління Держпраці у Волинській області від 21.08.2018 №ВЛ-498/405/АВ/ІП/ФС.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, другий відділ Державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області та приватне підприємство «Західпласт» оскаржили його в апеляційному порядку, вважають, що таке прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Другий відділ державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Приватне підприємство «Західпласт» просить рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року скасувати, а позовну заяву - залишити без розгляду.

Другий відділ державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області в апеляційній скарзі зазначає, що виконавцем ДВ ДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області Наглій Н.В. 01.10.2018 за вих. № 41879 винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання - постанову про накладення штрафу № ВЛ- 498/405/АВ/ІП/ФС від 21.08.2018 тому, що вона не набрала законної сили у зв'язку з її оскарженням в судовому порядку до Волинського окружного адміністративного суду у справі № 0340/1845/18 від 14.09.2018, про що надіслано позивачу відповідне повідомлення. Отже відкриття виконавчого провадження, спричинить ризик того, що спірна постанова буде виконана ще до того, як суд висловиться з приводу законності та обгрунтованості застосування штрафних санкцій, при цьому, на ПП «Західпласт» будуть покладені також витрати та обмеження пов'язані з проведенням виконавчого провадження - арешт майна, рахунків, штрафи державного виконавця, стягнення виконавчого збору та інше. Крім того, представник ПП «Західпласт» наголошував, що окрім подання позову до суду, ще подана скарга до Державної служби України з питань праці 04.09.2018.

Якщо давати правову оцінку щодо постанови про накладення штрафу № ВЛ- 498/405/АВ/ІП/ФС від 21.08.2018 даний штраф накладений на підставі протоколу про адміністративне правопорушення ч. 1 ст. 41 КУпАП та на підставі даного протоколу винесена постанова про накладення штрафу № ВЛ-498/405/АВ/1П/ФС від 21.08.2018.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів як зокрема і постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом, що узгоджується з ст. 255 КУпАП України та 265 КЗпП України.

Відповідно до вимог ч.ч. 2-4 ст. 299 КУпАП, при оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого ч. 1 ст. 307 КУпАП. Постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Крім того, апелянт зазначає, що під час судового розгляду в суді першої інстанції подавалось клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв?язку з пропуском позивачем строку на звернення до суду, бо відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Таким чином, зазначене вище вказує на те, що рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 винесено в порушення норм матеріального та процесуального права, судом неповністю з'ясовано обставини, що мають значення для справи; висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а відтак підлягають скасуванню.

Приватне підприємство «Західпласт» в апеляційній скарзі зазначає, що, зі слів представника позивача, повідомлення про повернення виконавчого документу без виконання було одержано Управлінням 12 жовтня 2018 року. При цьому, конверт, яким прийшло зазначене повідомлення з Другого відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області «десь згубився».

Згідно з частиною 2 статті 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, отже строк для подачі позову.

Як вбачається з оскаржуваного Повідомлення державного виконавця, воно було прийнято 01.10.2018. Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими Законами.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При цьому, Волинським окружним адміністративним судом під час розгляду справи було залишено поза увагою докази, подані відповідачем і які підтверджують факт отримання позивачем оскаржуваного повідомлення 4 жовтня 2018 року: відомість документів, які надсилаються поштою, квитанція про відправку повідомлення на ім'я позивача та Повідомлення про вручення оскаржуваного повідомлення ОСОБА_3 (начальник відділу документального забезпечення).

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених ч.ч. 3, 4 ст. 123 цього Кодексу.

Не зважаючи на наведене вище, суд не звернув уваги на вказані норми процесуального законодавства. Підстав для розгляду справи та завершення розгляду такої справи були відсутні, оскільки позивачем не було подано до суду заяву про поновлення строків на оскарження.

Крім того, апелянт вважає, що строк пред'явлення виконавчого документу ще не наступив, бо механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (далі - Порядок №509). Наказом Міністерства соціальної політики України від 18.08.2017 №1338 (далі - Наказ №1338) затверджено форму постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами.

ПП «ЗАХІДПЛАСТ» скористалось правом оскарження постанови і 5 вересня 2018 року було надіслано скаргу на постанову. Представник відповідачів посилався на вказані обставини, мотивував, що строк пред'явлення постанови до виконання ще не наступив, оскільки ПП «ЗАХІДПЛАСТ» ще не отримало відповіді на скаргу з вищестоящого органу.

Враховуючи наведене, апелянт вважає, що рішення Волинського окружного адміністративного суду є незаконним та підлягає скасуванню.

У відповідності до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія судів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Управління Держпраці у Волинській області від 21.08.2018 №ВЛ-498/405/АВ/ІП/ФС на ПП «Західпласт» за порушення статті 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) на підставі абзацу 3 частини 2 статті 265 КЗпП України накладено штраф у розмірі 11169,00 грн, який підлягає сплаті протягом одного місяця з дня прийняття постанови до Державного бюджету України. Дата набрання постановою законної сили 22.08.2018. Строк пред'явлення постанови до виконання 22.11.2018.

Листом від 26.09.2018 №2584/09 Управління Держпраці у Волинській області направило до Першого відділу ДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області постанову №ВЛ-498/405/АВ/ІП/ФС від 21.08.2018 для примусового виконання. Державний виконавець ДВ ДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області Наглій Н.В. 01.10.2018 за вих. № 41879 повернула позивачу виконавчий документ - постанову про накладення штрафу № ВЛ-498/405/АВ/ІП/ФС від 21.08.2018 без прийняття до виконання, мотивуючи тим, що вона не набрала законної сили у зв'язку з її оскарженням в судовому порядку до Волинського окружного адміністративного суду у справі № 0340/1845/18 від 14.09.2018, про що надіслала позивачу відповідне повідомлення. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02.11.2018 у справі №0340/1845/18 в задоволенні позову приватного підприємства «Західпласт» до Управління Держпраці у Волинській області про визнання протиправним та скасування постанови від 21.08.2018 відмовлено повністю.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції правильно вказав, що умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України «Про виконавче провадження».

Вимоги до виконавчого документа визначено статтею 4 вказаного Закону №1404-VІІІ, відповідно до частини першої якої у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред'явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

Згідно з частиною третьою цієї ж статті виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов'язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов'язаний мати таку печатку.

Підстави та строки повернення виконавчого документа стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання передбачено частиною четвертою статті 4 цього ж Закону №1404-VІІІ, відповідно до якої такий повертається протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо, зокрема, рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання).

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

У даній спірній ситуації суд правильно вважав, що оцінці підлягає постанова Управління Держпраці у Волинській області про накладення штрафу від 21.08.2018 №ВЛ-498/405/АВ/ІП/ФС виключно як виконавчому документу, а наявність підстав прийняття Управлінням Держпраці у Волинській області та законності такої постанови є предметом оцінки при розгляді іншого спору.

Постанова Управління Держпраці у Волинській області про накладення штрафу від 21.08.2018 №ВЛ-498/405/АВ/ІП/ФС прийнята на підставі абзацу третього частини другої статті 265 КЗпП України пред'являється до виконання органам державної виконавчої служби в порядку встановленому законом для виконавчих документів, стягувачем за якими є держава.

Оскільки, стягувачем за вказаною постановою є держава, то в силу вимог частини першої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» строк пред'явлення останньої до примусового виконання становить три місяці з дня її винесення, тобто з 22.08.2018 до 22.11.2018, який, як правильно вказав суд першої інстанції, був дотриманий Управлінням Держпраці у Волинській області, що підтверджується листом від 26.09.2018 № 2584/09. Крім того, дата набрання законної сили постановою Управління Держпраці у Волинській області про накладення штрафу від 21.08.2018 №ВЛ-498/405/АВ/ІП/ФС є 22.08.2018 про що зазначено у самій постанові (форма якої відповідає додатку до Наказу Міністерства соціальної політики України від 18.07.2017 № 1338).

Також, судом першої інстанції вірно враховано, що згідно положень ч. 4 ст. 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову. При цьому, судом з?ясовано, що при розгляді справи №0340/1845/18 за позовом ПП «Західпласт» до Управління Держпраці у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу №ВЛ-498/405/АВ/ІП/ФС від 21.08.2018 позивач не звертався до суду про вжиття заходів забезпечення такого позову шляхом зупинення дії оскаржуваної постанови Управління Держпраці у Волинській області про накладення штрафу №ВЛ-498/405/АВ/ІП/ФС від 21.08.2018, а отже, дія постанови про накладення штрафу не зупинялася та остання є обов'язковою для виконання.

При цьому, суд правильно вважав, що твердження відповідача та третьої особи, що постанова Управління Держпраці у Волинській області про накладення штрафу оскаржується в судовому порядку, а відтак не набрала законної сили не заслуговують на увагу, бо законодавець не ставить в залежність набрання чинності постанови Держпраці від її оскарження в судовому порядку та набрання чинності судовим рішенням.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання).

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що у державного виконавця не було передбачених частиною четвертою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, а встановлені судом обставини свідчать про протиправність дій відповідача щодо повернення виконавчого документу без прийняття до виконання, тому позовні вимоги є підставними та такими, що підлягають до задоволення.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що доводи апелянтів про пропущення позивачем строку на звернення до суду з вказаним позовом не заслуговують на увагу, бо судом першої інстанції ухвалою від 22 листопада 2018 року відмовлено у залишенні позовної заяви без розгляду з зазначених підстав, і суд апеляційної інстанції погоджується з наведеними в даній ухвалі доводами.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 272, ст. 287, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги Другого відділу Державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області та приватного підприємства «Західпласт» залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року по справі № 140/2104/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Н.М. Судова-Хомюк

Повний текст складено 24.01.2019