Справа № 465/6570/17
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/2668/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Гром І.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача Болюби О.В., Савицької І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Франківського районного суду міста Львова від 09 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про скасування розпорядження та зобов'язання вчинити дії, -

суддя (судді) в суді першої інстанції - Мартинишин М.О.,

час ухвалення рішення: 12:31:42,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не вказана,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просила суд визнати протиправними дії Франківського управління Пенсійного фонду України в частині невключення 1/12 від розміру матеріальної допомоги на оздоровлення до її щомісячної заробітної плати, яка враховується для обчислення пенсії та компенсацію за невикористані відпустки за липень 2012 р. при проведенні обчислення пенсії ОСОБА_4, призначеної з 21.07.2010р.; визнати незаконним розпорядження Залізничного об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Львова № 805363 від 15.05.2017р. в частині невключення 1/12 від розміру матеріальної допомоги на оздоровлення до її щомісячної заробітної плати, яка враховується для обчислення пенсії та компенсації за невикористані відпустки за липень 2012 року при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_4 та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_4 без обмеження граничного розміру пенсії, з включенням суми 1/12 від розміру матеріальної допомоги на оздоровлення до її щомісячної заробітної плати, яка враховується для обчислення пенсії з врахуванням коефіцієнту заробітної плати 5,478157, починаючи з 21 липня 2010 року та з включенням суми 1/12 від розміру матеріальної допомоги на оздоровлення до її щомісячної заробітної плати, яка враховується для обчислення пенсії та компенсації за невикористані відпустки за липень 2012 року з врахуванням коефіцієнту заробітної плати 5,387719, починаючи з 15 травня 2017 року на підставі довідок Господарського суду Львівської області за період з 2004р. по 2012 рік та довідок Львівського апеляційного адміністративного суду за період з 2012 року по 2017 рік та провести виплату нарахованих сум за виключенням проведених виплат.

Рішенням Франківського районного суду міста Львова від 09 серпня 2018 року позов задоволено частково. Визнано незаконними дії Франківського управління Пенсійного фонду України в частині не включення 1/12 від розміру матеріальної допомоги на оздоровлення до її щомісячної заробітної плати, яка враховується для обрахунку пенсії при проведенні обчислення пенсії ОСОБА_4, призначеної з 21.07.2010р. Визнано незаконним розпорядження Залізничного об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Львова № 805363 від 15.05.2017р. в частині невключення 1/12 від розміру матеріальної допомоги на оздоровлення до її щомісячної заробітної плати, яка враховується для обчислення пенсії та компенсації за невикористані відпустки за липень 2012 року при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_4. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_4 без обмеження граничного розміру пенсії, з включенням суми 1/12 від розміру матеріальної допомоги на оздоровлення до її щомісячної заробітної плати, яка враховується для обчислення пенсії з врахуванням коефіцієнту заробітної плати 5,478157, починаючи з 21 липня 2010 року та з включенням суми 1/12 від розміру матеріальної допомоги на оздоровлення до її щомісячної заробітної плати, яка враховується для обчислення пенсії та компенсації за невикористані відпустки за липень 2012 року з врахуванням коефіцієнту заробітної плати 5,387719, починаючи з 15 травня 2017 року на підставі довідок Господарського суду Львівської області за період з 2004 року по 2012 рік та довідок Львівського апеляційного адміністративного суду за період з 2012 року по 2017 рік та провести виплату нарахованих сум за виключенням проведених виплат.

Рішення мотивоване тим, що оскільки пенсія позивачу була призначена 21.07.2010 р., тобто до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи», тому при обрахунку пенсії обмеження її максимальним розміром згідно Закону №3668-VI застосуванню не підлягають. Також суд першої інстанції зазначає, що із позовною заявою позивач звернувся до суду 14.11.2017 р., тобто в межах шестимісячного строку, встановленого ст. 99 КАС України, так як оскаржуване розпорядження пенсійного органу датоване 15.05.2017 р.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що до заробітку для обчислення пенсії враховуються всі виплати одержані застрахованою особою, на які нараховано та сплачено страхові внески. Вказує, що перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якого обчислена пенсія. Також, на думку скаржника, суд першої інстанції, самовільно визначивши коефіцієнт заробітної плати, вийшов за межі своїх повноважень та втрутився в дискреційні повноваження державного органу.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_4 перебуває на обліку в пенсійному фонді як одержувач пенсії за віком з 21.07.2010 року. Після призначення пенсії продовжувала працювати. У травні 2017р. позивач звернулась до Залізничного об'єднаного управління пенсійного фонду України м.Львова про перерахунок пенсії у зв'язку із зміною стажу роботи та розміру отримуваного заробітку. З 01.05.2017 року здійснено перерахунок пенсії та відповідно Залізничним управлінням пенсійного фонду України м.Львова було прийнято розпорядження № 805363 від 15.05.2017р., в якому зазначено, що стаж роботи позивача станом на 01.05.2017р. становить 43 роки 08 місяців 14 днів. Середньомісячна заробітна плата для обчислення пенсії застосована за період з 01.07.2000р. по 31.03.2017р. При розрахунку обчислено індивідуальний коефіцієнт 4,88479. При перерахунку застосований показник середньої заробітної плати в галузях економіки України у розмірі 1650,43грн. Розмір пенсії позивача визначено у розмірі 5260,44грн.

У жовтні 2017р. позивач звернулась до відповідача з проханням надати виписку з розпорядження про перерахунок пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати, яка врахована при розрахунку пенсії з посиланням на норми чинного законодавства, на підставі яких було здійснено перерахунок пенсії. Залізничним об'єднаним управління пенсійного фонду України м.Львова надано відповідь позивачу від 02.11.2017р. № 5039/05-16, у якій було повідомлено, що для обрахунку пенсії застосовано наступні показники: стаж роботи 43 роки 8 місяців 14 днів; із середньомісячної заробітної плати за період з 01.07.2000р. по 31.03.2017р. визначено індивідуальний коефіцієнт 4,88479; середня заробітна плата в галузях економіки України - 1650,43грн. У відповіді пенсійного фонду також зазначено, що з 01.10.2017р. відбулось осучаснення пенсії позивача відповідно до ЗУ від 03.10.2017р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії», розмір якої після перерахунку складає 8168,24грн., при чому індивідуальний коефіцієнт не змінився і складає 4,88479.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що згідно з ч.2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Позивачці стало відомо про показники, які були застосовані при нарахуванні їй пенсії 21.07.2010р. та здійсненні перерахунку пенсії 15.05.2017р. лише у жовтні 2017 р., що підтверджує відповідач у своєму відзиві, а тому шестимісячний строк звернення за захистом порушеного права, встановлений ст.99 КАС України, порушено не було. Також згідно штемпеля на позовній заяві, така подана 14.11.2017 р. Даною позовною заявою оскаржено розпорядження Залізничного об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Львова № 805363 від 15.05.2017р. Наведене підтверджує, що дана позовна заява подана в межах шестимісячного строку, а тому колегія суддів не бере до уваги аргументи відповідача щодо пропуску позивачем строків звернення до суду за захистом порушених прав.

Щодо включення матеріальної допомоги на оздоровлення до щомісячної заробітної плати позивачки, яка враховується при перерахунку пенсії, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону; суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум; суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із здійсненої застрахованою особою доплати, передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону.

Разом з тим, виплата допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачена спеціальним законом, яким регулюється забезпечення судді, зокрема ст. 136 Закону України "Про судоустрій і статус судців" передбачена виплата допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу, і вона носить систематичний характер. Таке ж положення містилось в ст.134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. та в ч.5 ст.44 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992р.

Відповідно до п.п. 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованої Міністерством юстиції України 27.01.2004р. за № 114/8713, допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників, належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат.

Статтею 2 Закону України "Про оплату праці" визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки матеріальна допомога на оздоровлення має систематичний характер, її виплата передбачена спеціальним Законом, яким регулюється забезпечення суддів, і вона виплачується всім суддям, які використовують право на відпустку, то матеріальна допомога на оздоровлення належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат. А оскільки матеріальна допомога підлягає виплаті щорічно, тому дана допомога не являється доходом за один місяць, а підлягає розподілу помісячно за один рік.

Щодо вимоги позивача про врахування компенсації за невикористані відпустки при нарахуванні їй пенсії, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про відпустки» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.

Зі змісту наведеної норми можна зробити висновок, що компенсація за невикористану відпустку входить до структури заробітної плати, так як належить до компенсаційних виплат. З даних платежів нараховувався та був сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому повинна враховуватися при обчисленні розміру пенсії.

Виходячи з наведеного, а також враховуючи норми вищенаведеної статті 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Щодо визначення коефіцієнта заробітної плати, який повинен був бути застосованим при перерахунку пенсії позивачці, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.

Як видно із розрахунків коефіцієнтів заробітної плати за період вересень 2003р. - березень 2017р., які проведені із врахуванням довідок про доходи Господарського суду Львівської області за період з 2004 року по 2012 рік та довідок Львівського апеляційного адміністративного суду за період з 2012 року по 2017 рік, такі відповідають вимогам обчислення коефіцієнту заробітної плати (доходу), визначених ч.2 ст.40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». На підставі представлених позивачем розрахунків, починаючи з 21 липня 2010 року коефіцієнт заробітної плати (доходу) повинен був складати 5,478157; починаючи з 15 травня 2017 року коефіцієнт заробітної плати (доходу) повинен був складати 5,387719.

Щодо твердження скаржника про те, що суд першої інстанції, самовільно визначивши коефіцієнт заробітної плати, вийшов за межі своїх повноважень та втрутився в дискреційні повноваження державного органу, колегія суддів зазначає наступне.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо визначення коефіцієнту заробітної плати для перерахунку пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Поряд з цим, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб'єкта владних повноважень як у випадку, встановленому згаданою ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Тобто є чітко встановлена формула розрахунку такого коефіцієнта, а також заробітної плати (доходу) в цілому і якщо суб'єкт владних повноважень їй не слідує, його можна зобов'язати до цього в судовому порядку.

Підміна органів влади відбувається тоді, коли певний дозвіл чи рішення суб'єкта владних повноважень наявні в рішенні суду.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Таким чином, правильним способом захисту порушеного права, не зважаючи на виключну компетенцію відповідача, буде саме зобов'язання відповідача перерахувати пенсію позивачу із врахуванням наведених вище коефіцієнтів.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду міста Львова від 09 серпня 2018 року у справі № 465/6570/17 за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про скасування розпорядження та зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 28.01.2019 р.