Справа № 280/86/19
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ АДМІНІСТРАТИВНОГО ПОЗОВУ

23 січня 2019 року

Справа № 280/86/19

м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Стрельнікова Н.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “ТРАНСЮГСЕРВІС” про застосування заходів забезпечення позову у адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ТРАНСЮГСЕРВІС”

до Бердянської міської ради Запорізької області

до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Бердянської міської ради

про визнання протиправними дій та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “ТРАНСЮГСЕРВІС” (далі – позивач) звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Бердянської міської ради Запорізької області (далі - відповідач1), до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Бердянської міської ради (далі - відповідач2), в якому позивач просить:

-визнати протиправними дії відповідача під час підготовки та проведення конкурсу визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів на території міста Бердянськ;

-скасувати рішення конкурсної комісії про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів на території міста Бердянськ, яке прийнято з порушенням діючого законодавства та нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України;

-скасувати рішення п’ятдесят сьомої (позачергової) сесії Бердянської міської ради від 22.12.2018 №11 “Про визначення на конкурсних засадах осіб, які здійснюють вивезення побутових відходів на території міста Бердянська”.

Наразі провадження у справі ще не відкрито, ухвалою суду від 14.01.2019 позовну заяву залишено без руху та наданий час позивачу для усунення недоліків позовної заяви.

21.01.2018 позивачем подано заяву про застосування заходів забезпечення позову (вх. №2549 від 21.01.2019), в якій позивач просить суд застосувати захід забезпечення позову, шляхом зупинення дії п.6 рішення п’ятдесят сьомої (позачергової ) сесії Бердянської міської ради від 22.12.2018 №11 «Про визначення на конкурсних засадах осіб, які здійснюють вивезення побутових відходів на території міста Бердянська» до вирішення справи по суті.

На обґрунтування заяви зазначає, що позивач звернувся до суду із позовом, в якому зокрема просить скасувати рішення п’ятдесят сьомої (позачергової) сесії Бердянської міської ради від 22.12.2018 №11 “Про визначення на конкурсних засадах осіб, які здійснюють вивезення побутових відходів на території міста Бердянська”. Оскільки у пункті 6 вказаного рішення зазначено наступне: «Власникам або наймачам, користувачам, у тому числі орендарям джерел утворення побутових відходів на виконання вимог ст. 35-1 Закону України «Про відходи» укласти договори з виконавцями послуг на вивезення ТПВ із зазначеними у п.2 цього рішення», то на думку заявника зазначена інформація про необхідність укладення договорів є фактичним приведення оскаржуваного рішення в дію.

Необхідність забезпечення позову обґрунтовує тим, що не накладення заходів забезпечення може привести до порушення права позивача на оскарження рішення, на право бути обраним як виконавець – оскільки, на вимогу даного рішення, протиправно обрані кандидати заключають договори на обслуговування, що в майбутньому приведе до додаткових судових тяжб про визнання договорів недійсними.

За правилами частини 1 ст. 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, суддя розглянув заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши та дослідивши додані до позову та заяви докази та надавши їм оцінку, суддя дійшов висновку про відстуність підстав для вжиття судом заходів забезпечення позову виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред’явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За приписами частини 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов’язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч.2 ст. 151 КАС України).

Отже, статтею 151 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних обставин, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Суд зазначає, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Тобто інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

З аналізу ст. 151 КАС України можна зробити висновок, що метою застосування заходів забезпечення позову є, перш за все, захист прав позивача до ухвалення рішення по справі.

Розглядаючи клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись зокрема у тому, що клопотання не є надуманим, спір поміж сторонами існує, існує також дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, а не якимось менш обмежувальним у правах способом для відповідача, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, даним про особу та характер дій відповідача, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідача. Вирішуючи клопотання про забезпечення позову суд має зважати на необхідний баланс процесуальних прав та обов'язкові сторін.

Судом встановлено, що позивач оскаржує у судовому порядку рішення п’ятдесят сьомої (позачергової) сесії Бердянської міської ради від 22.12.2018 №11 “Про визначення на конкурсних засадах осіб, які здійснюють вивезення побутових відходів на території міста Бердянська”.

Так, у своїй заяві позивач просить зупинити дію п.6 рішення п’ятдесят сьомої (позачергової ) сесії Бердянської міської ради від 22.12.2018 №11 «Про визначення на конкурсних засадах осіб, які здійснюють вивезення побутових відходів на території міста Бердянська» до вирішення справи по суті.

Пунктом 6 вказаного рішення вказано власникам або наймачам, користувачам, у тому числі орендарям джерел утворення побутових відходів (житлових будинків, підприємств, установ, організацій, земельних ділянок) на виконання вимог ст. 35-1 Закону України «Про відходи» укласти договори з виконавцями послуг на вивезення побутових відходів, зазначеними у п.2 цього рішення.

Разом із тим, суд не погоджується із твердженням заявника, що зміст пункту 6 оскаржуваного рішення є фактичним приведенням його в дію, оскільки по-перше цим рішенням не визначено строку для виконання цього пункту, жодних доказів на підтвердження вчинення дій на його виконання також не надано. Крім того, з’ясовано також, що це рішення стосується прав, обов’язків та інтересів інших осіб, які не є учасниками справи.

При цьому заявник не зазначає будь яких інших негативних наслідків пов’язаних із прийняттям спірного рішення, крім як необхідність звернення у майбутньому до суду із певним позовом, не конкретизує, які саме наслідки невжиття заходів забезпечення, істотно ускладнять чи унеможливлять виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що подана заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 150-156 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “ТРАНСЮГСЕРВІС” (вх.№2549 від 21.01.2019) про застосування заходів забезпечення адміністративного позову - відмовити у повному обсязі.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені ст. ст. 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Стрельнікова