Справа № 822/1434/18
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1434/18

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

24 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 червня 2018 року (м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною відмову відповідача щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії позивачу у розмірі 90% грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2017 р., та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу у розмірі 90% грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2017 р.

Відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 червня 2018 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що наказом Державної пенітенціарної служби України від 03.02.2011 р. № 11 о/с позивач звільнений в запас Збройних сил України з 31.01.2011 р.

Наказом від 29.04.2011 р. № 37 о/с Державна пенітенціарна служба України внесла зміни в наказ від 03.02.2011 р. № 11 о/с в частині підстави звільнення, вказавши причину звільнення пункт 64 "б" (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

З 01.02.2011 р. позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Хмельницькій області та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ (далі Закон № 2262-ХІІ) в розмірі 86% грошового забезпечення.

26.12.2017 р. позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Хмельницькій області з заявою про перерахунок пенсії у зв'язку з зміною підстави звільнення відповідно до грошового атестату від 14.12.2017 р. № 7 в розмірі 90% грошового забезпечення станом на 01.02.2011 р.

Листом від 09.01.2018 р. № 360/02 Головне управління ПФУ в Хмельницькій області відмовило позивачу щодо перерахунку пенсії, оскільки відповідно до ст. 13 Закону №2262-ХІІ максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу) передбачено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Разом з тим, Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 р. № 3668-VI (далі - Закон № 3668-VI), який набрав чинності 01.10.2011 р., внесені зміни до ст. 13 Закону № 2262-ХІІ, зокрема, в частині максимального розміру пенсії.

В силу ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ у редакції Закону № 3668-VІ максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Вирішуючи питання про застосування Закону № 2262-ХІІ у часі, суд зазначає, що згідно зі ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

За змістом абз. 2 п. 2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 р. № 1-рп/99 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дії нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовуються той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 р. № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 р. № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян які під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Тобто, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом № 3668-VІ зміни до ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80% грошового забезпечення стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

У постанові від 03.04.2018 р. по справі № 175/1665/17 (2-а175/41/17) Верховний Суд зазначив, що при розрахунку розміру підвищення до пенсії на підставі грошового атестату від 14.12.2017 № 7, але виходячи із розміру пенсії у відсотках, право на які особа набула на момент виходу на пенсію і розмір яких не може бути зменшено наступними змінами в законодавстві.

Відтак, відмова Головного управління ПФУ в Хмельницькій області щодо здійснення перерахунку пенсії позивачу у розмірі 90% грошового забезпечення починаючи з 01.01.2017 р. є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 2 ст. 51 Закону № 2262-XII (в редакції чинній на момент розгляду справи) перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Враховуючи те, що позивач із заявою про перерахунок пенсії звернувся до Головного управління ПФУ у Хмельницькій області 26.12.2017 р., то відповідач зобов'язаний здійснити перерахунок та виплату пенсії у розмірі 90% грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2017 р.

При цьому, посилання відповідача на відсутність у нього наказу від 29.04.2011 р. № 37 о/с про зміну підстав звільнення як на підставу для відмови у задоволенні позову, є необґрунтованими, оскільки зазначена обставина не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії.

У відповідності до листа від 09.01.2018 р. № 360/02 підставою для відмови слугувало перевищення максимального розміру пенсії, визначеного ч. 2 ст. 13 Закону №2262-ХІІ.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 червня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г. Смілянець Е. С.