Справа № 420/6176/18
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6176/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РИМ-2015» (вул. Дальницька,44, м. Одеса, 65005) до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (вул. Семінарська,5, м. Одеса, 65044) про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «РИМ-2015» (далі ТОВ «РИМ-2015») з позовом (а.с.6-11) до Головного управління ДФС в Одеській області (далі ГУ ДФС), в якому просило визнати протиправним та скасувати наказу №8647 від 07.11.2018 року «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «РИМ-2015» ()».

Позивач зазначив, що підставою проведення перевірки в оскаржуваному наказі зазначено п.п. 20.1.4 п.20.1 ст. 20, п.77.1 ст. 77 ПКУ та відповідно до плану - графіка на 2018 рік проведення планових виїзних перевірок суб’єктів господарювання.

Позивач вважає, що наказ є протиправним, оскільки виданий без належної правової підстави.

Відповідачем порушено п.п. 77.4 ст. 77 ПКУ, а саме не надіслано рекомендованим листом з повідомленням копію наказу №8647 від 07.11.2018 року про проведення документальної планової перевірки, копію вказаного наказу на адресу ТОВ «РИМ-2015» направлено простою кореспонденцією.

Також у порушення п. 81.1. ст. 81 ПКУ один працівник контролюючого органу, який прибув на юридичну адресу підприємства, надав на ознайомлення та підписання сім направлень на інших посадових осіб, які особисто не прибули та відповідно не пред’являлись їх посвідчення.

Копія оскаржуваного наказу не відповідає вимогам п. 81.1. ст. 81 ПКУ щодо його змісту, а саме в оскаржуваному наказі не зазначену мету проведення перевірки, що є обов’язковою вимогою при складанні наказів про проведення перевірки.

Крім того, на думку позивача, відповідачем порушено порядок та підстави прийняття рішення про проведення документальної планової перевірки, що врегульовано ст. 77 ПКУ, Порядком формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 06.02.2015 року №524 (далі Порядок формування плану-графіку №524).

Згідно з вказаними нормами до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи. Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Таким чином, план - графік проведення перевірок на відповідний квартал має формується у визначені терміни та включати платників податків, які мають найбільші критерії ризику визначені у відповідності до вищевказаного Порядку, у тому числі за даними інформаційних систем ДФС.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що неможливо встановити інформацію з приводу процедури та підстав включення ТОВ «РИМ-2015» до плану - графіку (в оскаржуваному наказі не вбачається за який період. було проаналізовано діяльність підприємства та яким чином вираховувався ступінь ризику).

Також враховуючи, що з плану - графіку (який наявний на сайті ДФС України) фактично не вбачається коли та ким він був затверджений, свідчить на думку позивача про те, що відповідачем не дотримано умов та порядку прийняття рішення про проведення перевірки, що в свою чергу не може бути належною підставою для прийняття оскаржуваного наказу.

Позивач посилається на те, що вищезазначена позиція підтверджена постановою Верховного суду у складі суддів Касаційного адміністративного суду від 23.01.2018 року по справі № 813/1946/17.

Позивач просив позов задовольнити.

Представник ГУ ДФС подав до суду відзив на позовну заяву (а.с.43-45), в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та зазначив, що доводи позивача про повідомлення про перевірку та направлення йому копії наказу про проведення перевірки простою поштою не відповідає дійсним обставинам. ГУ ДФС дотримано вимог п. 81.1. ст. 81 ПКУ та направлено копію наказу рекомендованим листом з повідомленням та отримання 12.11.2018 року позивачем відправлення підтверджується рекомендованим повідомлення, копія якого додається до відзиву.

26.11.2018 року було здійснено вихід для проведення перевірки за юридичною адресою ТОВ «РИМ-2015», але директором ТОВ «РИМ-2015» було відмовлено в ознайомленні (підписанні) направлення від 20.11.2018 №10032/14-04 та відмовлено у допуску до проведення планової документальної виїзної перевірки при наявності законних підстав для їх проведення, про що посадовою особою ГУ ДФС складено акт від 26.11.2018 року.

Представник відповідача не погоджується з твердженням позивача, що оскаржуваний наказ винесено з порушенням вимог законодавства. Жодного порушення ст.77 ПКУ та Порядку формування плану-графіку №524 порушено не було.

Представник відповідача зазначив, що затверджений план-графік є обов'язковим для виконання всіма підрозділами територіальних органів Державної фіскальної служби.

На думку представника є необґрунтованими доводи позивача викладені в позові, що неможливо встановити інформацію з приводу процедури та підстав включення позивача до плану-графіку (в наказі не вбачається за який період було проаналізовано діяльність підприємства та яким чином вираховується ступінь ризику), оскільки в законодавстві взагалі не існує вимоги щодо зазначення відомостей про ступінь ризику платника податків в наказі та його пояснення.

Відтак, податковим органом винесено наказ про проведення перевірки позивача згідно з планом-графіком, затвердженим у встановленому законодавством порядку, який є чинним і жодні відомості щодо його оскарження та скасування відсутні.

У відповіді на відзив (а.с.59-62) представник позивача зазначає, що відповідач не надав жодного доказу щодо правомірності оскаржуваного наказу, процедури та підстав включення позивача до плану-графіку перевірок, який період діяльності підприємства проаналізований та яким чином вираховувався ступінь ризику. Також не спростовані доводи позивача, що в наказі відсутнє зазначення мети проведення перевірки.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік повинен оприлюднюватися на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Представник позивача зазначає, що якщо розглянути план графік на офіційному веб-сайті ДФС України, взагалі не можливо встановити якою датою складений план – графік, оприлюднений на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, не вбачається коли та ким він підписаний та був затверджений (викривається лише таблиця Excel, без зазначення будь-яких дат підписання та посадових осіб, які цей план - графік затвердили).

Також разом з проектом плану-графіка формуються інформаційно-аналітичні довідки за кожним платником податків з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем ДФС. Однак, відповідачем не надано інформаційно - аналітичну довідку щодо діяльності позивача із зазначенням конкретного періоду, згідно якого така довідка складена і на підставі яких даних інформація відображена в довідці.

З урахуванням того, що взагалі відсутня інформаційна - аналітична довідка, не можливо встановити, за який період податковим органом бралася відповідна інформація та за якими методиками вираховувався ступінь ризику.

Представник позивача стверджує, що відповідачем не дотримано умов та порядку прийняття рішення про проведення перевірки, що в свою чергу не може бути належною підставою для прийняття оскаржуваного наказу.

Представник зазначив, що згідно з практикою ЄС на державні органи покладено обов’язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії", заява N55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява N36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ("Онер'їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків ("Лелас проти Хорватії", п. 74).

Ухвалою суду від 28.11.2018 року позов залишений без руху та позивачу наданий строк для усунення недоліків позовної заяви (а.с.14-15).

Ухвалою суду від 10.12.2018 року позовна заява прийнята до розгляду та провадження у справі відкрито. Позов вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 22.01.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ГУ ДФС про розгляд справи з повідомленням сторін.

Судом встановлено, що ТОВ «РИМ-2015», , зареєстровано 06.07.2015 року за реєстраційним номером 0055541. Знаходиться на податковому обліку в органах державної податкової служби.

Статтею 1 ПКУ визначено, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов’язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків.

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, вказаних у п.41.1 ст.41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно зі ст.41 ПКУ контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, його територіальні органи. Повноваження і функції контролюючих органів визначаються цим Кодексом, МКУ та законами України.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПКУ контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України).

Згідно п. 75.1 ст. 75 ПКУ контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Пунктом 77.1 ст.77 ПКУ встановлено, що документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

На підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20,п.77.1 ст.77 ПКУ та відповідно до плану-графіку на 2018 рік проведення планових виїзних перевірок суб’єктів господарювання ГУ ДФС 07.11.2018 року виданий наказ №8647 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «РИМ-2015» (код за )», згідно з яким наказано провести документальну планову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ТОВ «РИМ-2015» (код за ) за період з 07.07.2015 року по 30.09.2018 року з 26.11.2018 року тривалістю 10 робочих днів (а.с.46).

Копія вказаного наказу направлена на юридичну адресу позивача та отримана ним згідно з поштовим повідомленням 12.11.2018 року (а.с.48-50).

26.11.2018 року посадовою особою ГУ ДФС було здійснено вихід для проведення перевірки за юридичною адресою ТОВ «РИМ-2015», але директором ТОВ «РИМ-2015» було відмовлено у допуску до проведення планової документальної виїзної, про що складено акт від 26.11.2018 року (а.с.52).

Вважаючи виданий наказ на проведення перевірки №8647 від 07.11.2018 року неправомірним позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно зі ст.1 КАС України Кодекс адміністративного судочинства України визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах.

Статтею 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Розглянувши справу в межах позовних вимог, надані сторонами доказі, обґрунтування своїх позицій, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до п.77-2 ст.77 ПКУ до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Порядок формування плану-графіку №524 відповідно до його п.1 розділу І розроблений з метою забезпечення єдиного підходу до формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків (далі - план-графік).

Річний план-графік для документальних планових перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, складається відповідно до вимог ст.77 ПКУ.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки. Оновлення річного плану-графіка здійснюється у разі його коригування.

Згідно з п.2,п.3 розділу І Порядку - формування (коригування) планів-графіків територіальних органів Державної фіскальної служби України здійснюється у порядку, встановленому у розділах ІІІ-V цього Порядку. Формування (коригування) планів-графіків здійснюється засобами інформаційно-телекомунікаційних систем Державної фіскальної служби України (далі - ДФС).

Проекти річних планів-графіків складаються територіальними органами ДФС не пізніше 01 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки, квартальних планів-графіків - не пізніше 20 числа останнього місяця поточного кварталу засобами інформаційно-телекомунікаційних систем ДФС.

Проекти коригування планів-графіків у разі здійснення такого коригування формуються територіальними органами ДФС не пізніше 03 числа кожного місяця поточного року, починаючи з другого місяця поточного року, засобами інформаційно-телекомунікаційних систем ДФС.

Разом з проектом плану-графіка (коригування плану-графіка) формуються інформаційно-аналітичні довідки за кожним платником податків з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем ДФС.

Після остаточного узгодження проектів планів-графіків (коригування планів-графіків) територіальні органи ДФС надають департаментам аудиту та податків і зборів з фізичних осіб засобами автоматизованої інформаційної системи «Управління документами» плани-графіки (коригування планів-графіків) з відповідними додатками та обґрунтування підстав включення платника податків до плану-графіка (коригування плану-графіка).

У пунктах 1,2 розділу ІІІ Порядку формування плану-графіку №524 зазначено, що до розділів І, ІІ плану-графіка включаються платники податків реального сектору економіки, які провадять фінансово-господарську діяльність, сплачують податки та взяті на облік в контролюючих органах як платники податків за основним місцем обліку, або щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство, або які знаходяться у стані зміни свого місцезнаходження.

Формування переліку платників податків до розділів І, ІІ плану-графіка проводиться за критеріями ризиків згідно з вимогами пункту 5 цього розділу, у тому числі за даними інформаційно-телекомунікаційних систем ДФС. При коригуванні плану-графіка враховуються показники за останній податковий (звітний) період.

При формуванні плану-графіка на наступний рік враховуються показники за результатами діяльності платника податків за 9 місяців поточного року. Якщо податковим (звітним) періодом для податку на прибуток платника податків є календарний рік, при плануванні враховуються показники за попередній рік.

Пункту 5 цього розділу визначає критерії відбору платників податків - юридичних осіб - високого, середнього та незначного ступеня ризику.

Пунктом 4 розділу І Порядку формування плану-графіку №524 визначено, що при відборі платника податків до плану-графіка відповідно до вимог ст..77 ПКУ необхідним є врахування також вимог п.102.1 ст.102 ПКУ в частині граничних термінів проведення перевірки та визначення податкового зобов’язання платника податків, вимог п.77.3 ст.77 ПКУ Кодексу в частині заборони проведення документальної планової перевірки за окремими видами зобов’язань перед бюджетами, крім правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати митних платежів, податків, зборів та єдиного внеску при виплаті (нарахуванні) доходів фізичним особам, податку на доходи фізичних осіб та зобов’язань за бюджетними позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами.

Судом встановлено, що оскаржуваний наказ щодо проведення планової перевірки позивача – платника податків виданий саме з урахуванням вимог п.102.1 ст.102 ПКУ в частині граничних термінів проведення перевірки та визначення податкового зобов’язання платника податків, оскільки ним встановлено здійснення перевірки за період з 07.07.2015 року по 30.09.2018 року.

Тобто позивач не віднесений до платників податків - юридичних осіб - високого або середнього ступеня ризику, перевірка яких можлива частіше ніж один раз на три роки.

Пунктом 5 розділу І Порядку формування плану-графіку №524 план-графік складається із планів-графіків територіальних органів ДФС та затверджується Головою ДФС. Затверджений план-графік є обов’язковим для виконання всіма підрозділами територіальних органів ДФС.

Позивач не оспорює факту оприлюднення плану-графіку відповідно до Порядку формування плану-графіку №524 на офіційному веб-сайті ДФС України та запланованої відносно нього перевірки. На його думку неналежне оприлюднення плану-графіку полягає у оприлюдненні його у вигляді таблиці Excel, внаслідок чого не можливо встановити яким числом складений план – графік, яким числом оприлюднений на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, кім затверджений

Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивач був включений у план-графік планових перевірок платників податків, якій оприлюднений на офіційному веб-сайті ДФС України.

Враховуючи: - наявність серед функцій контролюючих органів визначених ст.19-1 ПКУ, здійснення адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проведення відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; - надання права контролюючим органам проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПКУ); - вимоги п.102.1 ст.102 ПКУ в частині граничних термінів проведення перевірки та визначення податкового зобов’язання платника податків; - наявність позивача у плані-графіку планових перевірок, - суд дійшов висновку, що при виданні оскаржуваного наказу відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб встановлений законодавством.

Суд не приймає до уваги доводи позивача, що з оприлюдненого плану-графіку неможливо встановити яким числом складений план - графік, коли та ким він підписаний та був затверджений, оскільки законодавством визначено лише обов’язок оприлюднити саме план-графік документальних планових перевірок на поточний рік на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Інші питання, які регламентовані Порядком формування плану-графіку №524, стосуються не оприлюдненого плану-графіку, а його формування, у тому числі складання проекту плану-графіка, формування інформаційно-аналітичних довідок за кожним платником податків з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем ДФС.

Суд вважає, що позивач оскаржуючи виданий на виконання плану-графіку наказ ГУ ДФС №8647 від 07.11.2018 року «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «РИМ-2015» ()», та не заперечуючи його включення у план-графік перевірок, фактично намагається оспорити не сам наказ, який є реалізацією плану-графіку, а саме включення його у вказаний план-графік перевірок, при цьому не зазначивши жодного обґрунтування відсутності підстав для включення його у план-графік перевірок у межах граничних термінів проведення перевірки та визначення податкового зобов’язання платника податків (п.102.1 ст.102 ПКУ).

Позивач посилається на практику ЄС, а саме на те, що на державні органи покладено обов’язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії", заява N55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява N36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ("Онер'їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119). Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків ("Лелас проти Хорватії", п. 74).

Суд вважає, що прозорість діяльності органів ДФС щодо проведення планових перевірок полягає саме в його обов’язку до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися планові перевірки, оприлюднити план-графік таких перевірок та суб’єкти господарювання мають можливість у встановлений законодавством спосіб з’ясувати підстави їх включення у план - графік перевірок, особливо платників податків віднесених до юридичних осіб - високого або середнього ступеня ризику, планові перевірки яких проводяться частіше ніж один раз в три роки.

Судом встановлено, що позивач не намагався до видання оскаржуваного наказу – 07.11.2018 року, та і після його видання, у встановлений законодавством спосіб з’ясувати підстави його включення у план - графік перевірок, стверджуючи про порушення порядку включення його у план-графік перевірок.

З цих підстав суд не приймає до уваги посилання позивача на постанову Верховного Суду від 23.01.2018 року по справі №813/1946/17, по який надавалась оцінка документам щодо підстав включення платника податків до плану-графіку перевірок.

Затверджений же та оприлюднений план-графік перевірок є обов’язковим для виконання всіма підрозділами територіальних органів ДФС відповідно до п. 5 розділу І Порядку формування плану-графіку №524. Видання оскаржуваного наказу було обов’язком відповідача – ГУ ДФС відповідно до його повноважень щодо реалізації плану-графіку.

Верховний Суд в постановах від 20.06.2018 року по справі №819/1775/17, від 01.10.2018 року по справі №819/101/18 зазначив, що наявність підстави для проведення документальної планової виїзної перевірки є план-графік на та який визначений наказом як підстава проведення перевірки. Проведення податковим органом перевірки суб'єкта господарювання є способом реалізації відповідачем владних управлінських функцій шляхом видання наказу про її проведення в межах наданих законодавством повноважень, з метою виконання покладеної на відповідача контролюючої функції.

Крим того, суд вважає обґрунтованою позицію представника ГУ ДФС про те, що в законодавстві не існує вимоги щодо зазначення відомостей про ступінь ризику платника податків саме в наказі про призначення перевірки та відповідно про неспроможність доводів позивача, що неможливо встановити інформацію з приводу процедури та підстав включення позивача до плану-графіку, оскільки в наказі не вбачається за який період було проаналізовано діяльність підприємства та яким чином вираховується ступінь ризику.

Суд не приймає до уваги доводи позивача в обґрунтування позовних вимог, що в наказі не зазначена мета перевірки. В наказі чітко визначено, що документальна планова виїзна перевірка ТОВ «РИМ-2015» буде здійснюватися з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства.

Доводи позивача щодо направлення йому копії наказу та порушення відповідачем норм п.81.1 ст.81 ПКУ щодо умов допуску до перевірки, суд також не приймає до уваги, оскільки вони не стосуються предмета позову – правомірності виданого відповідачем оскаржуваного наказу, а стосуються обставин його реалізації.

Відповідно до вимог ч.1-4,8 ст. 79 КАС України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом із поданням позовної заяви. Відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об’єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позивач не довів суду ті обставини, на які посилався в обґрунтування позовних вимог і вони не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись с.ст. 2,5,6,7,9,139,242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «РИМ-2015» (вул. Дальницька,44, м. Одеса, 65005, ) до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (вул. Семінарська,5, м. Одеса, 65044, ) про визнання протиправним та скасування наказу №8647 від 07.11.2018 року «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «РИМ-2015» ()».

Рішення суду набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів у порядку ст.ст.293,295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.