Справа № 810/2949/18
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/2949/18 Суддя (судді) першої інстанції: Василенко Г.Ю.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В.,Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області, Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області (далі відповідач 1), Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (далі відповідач - 2) про зобов`язання відповідача 1 видати ОСОБА_1 довідку про грошове забезпечення з урахуванням недосплаченої суми коштів у сумі 1701,51 крб. (подвійна оплата праці 7,18 крб. х 2 = 14,36 крб.; оплата праці в третій зоні небезпеки 14,36 крб. х 5 = 71,8 крб.; за роботу в зоні відчуження 26.04.1986 року премія в розмірі 615 крб.; одноразова винагорода за гранично отриману дозу радіації 1000,00 крб.; добові за 26.04.1986 року 3,5 крб.; кошти на харчування 2,85 крб.); визнання протиправним та скасування рішення відповідача 2 від 18.02.2018 року № 06 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;

зобов`язання відповідача 2 провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням недосплаченої суми коштів у сумі 1701,51 крб. (подвійна оплата праці 7,18 крб. х 2 = 14,36 крб.; оплата праці в третій зоні небезпеки 14,36 крб. х 5 = 71,8 крб.; за роботу в зоні відчуження 26.04.1986 року премія в розмірі 615 крб.; одноразова винагорода за гранично отриману дозу радіації 1000,00 крб.; добові за 26.04.1986 року 3,5 крб.; кошти на харчування 2,85 крб.); зобов`язання відповідача 2 встановити пенсійні виплати ОСОБА_1 з урахуванням перерахованої заробітної плати за час роботи в зоні відчуження з моменту звернення до суду, а саме з 13.06.2018 року.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року позов задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області видати позивачу довідку про грошове забезпечення з урахуванням недосплаченої суми коштів у сумі 1107,51 крб. (подвійна оплата праці 7,18 крб. х 2 = 14,36 крб.; оплата праці в третій зоні небезпеки 14,36 крб. х 5 = 71,8 крб.; за роботу в зоні відчуження 26.04.1986 року премія в розмірі 400,00 крб.; одноразова винагорода за гранично отриману дозу радіації 615,00 крб.; добові за 26.04.1986 року 3,5 крб.; кошти на харчування 2,85 крб). Визнано протиправним та скасовано рішення Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 18.02.2018 року № 06 про відмову у перерахунку пенсії позивача. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та прийнятим з дотриманням норм процесуального та матеріального права.

Судове засідання проведено без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно скасувати, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом ІІ групи, захворювання якого пов`язане з наслідками Чорнобильської катастрофи.

У 1986 році, коли відбулася аварія на Чорнобильській АЕС, позивач працював інспектором Державного пожежного нагляду в Самостійній воєнізованій пожежній частині №5 міста Фастів у званні лейтенанта внутрішньої служби.

З перших годин після аварії знаходився і працював в зоні відчуження, де безпосередньо брав участь у ліквідації наслідків катастрофи з 1986 року по 1990 року.

За період роботи по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та ліквідації її наслідків, позивач отримав дозу іонізуючого випромінювання, яка склала 37 бер, що підтверджується довідкою Міністерства атомної енергетики № 499.

23.01.2018 року позивач звернувся до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області із заявою про видачу йому довідки про заробітну плату в зоні відчуження з урахуванням коефіцієнта та належних для виплат грошових сум та довідки про середню заробітну плату працівника за роботу в зоні відчуження за 1986 рік по формі затвердженій Наказом Міністерства соціальної політики України від 10.12.2012 року № 644, зареєстрованого Міністерством юстиції України за № 1808/22120 від 29.10.2012 року.

Листом від 05.02.2018 року № 66/5/1152-к-8 відповідачем 1 було направлено на адресу позивача довідку про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження у 1986-1990 роках від 30.01.2018 року за №22, відповідно до якої сума заробітної плати (грошового забезпечення) позивача за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках, із якої визначається пенсія, становила 649,50 крб. Зокрема, згідно розрахунку до довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), до грошового забезпечення для визначення пенсії позивача були включені:

- збережений середній заробіток за дні роботи (служби) в зоні відчуження в 1986-1990 роках у сумі 7,18 крб.;

- оплата праці за дні роботи (служби) в зоні відчуження в 1986-1990 роках у сумі 27,32 крб.;

- премії за діючими системами преміювання за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках 615,00 крб.

09.02.2018 року позивач звернувся до відповідача 2 з заявою про здійснення перерахунку його пенсії відповідно до довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках від 30.01.2018 року за №22.

Рішенням Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 18.02.2018 року за №06 позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку його пенсії, у зв`язку з не наданням первинних документів, які б підтверджували виплату премії у сумі 615,00 крб., зазначеної в довідці про грошове забезпечення від 30.01.2018 року за №22.

Позивач, не погоджуючись з такою відмовою та розрахунком його грошового забезпечення, зазначеного в довідці від 30.01.2018 за №22, звернувся до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем 1 при розрахунку оплати праці позивачу не враховано подвійного розміру денної тарифної ставки за дні роботи (служби) в зоні відчуження, одноразової грошової винагороди за отриману гранично допустиму дозу радіації та добових.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначається Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210, згідно з яким пенсії за бажанням осіб можуть призначатися, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках у розмірі відшкодування фактичних збитків (пункт 1 Порядку).

Відповідно до пункту 7 Порядку № 1210 пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військоматами).

Згідно з пунктом 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.

Тобто, роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у розрахунковому листі позивача за відповідний період, з яких сплачені страхові внески.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 13 лютого 2018 року справа № 358/1179/17.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем 1 було направлено на адресу позивача довідку про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження у 1986-1990 роках від 30.01.2018 року за №22, відповідно до якої сума заробітної плати (грошового забезпечення) позивача за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках, із якої визначається пенсія, становила 649,50 крб. Зокрема, згідно розрахунку до довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), до грошового забезпечення для визначення пенсії позивача були включені:

- збережений середній заробіток за дні роботи (служби) в зоні відчуження в 1986-1990 роках у сумі 7,18 крб.;

- оплата праці за дні роботи (служби) в зоні відчуження в 1986-1990 роках у сумі 27,32 крб.;

- премії за діючими системами преміювання за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках 615,00 крб.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військоматами).

Після аварії на ЧАЕС 26 квітня 1986 року Уряд колишнього СРСР та Української РСР ухвалили рішення із грифом «таємно» щодо оплати праці осіб-ліквідаторів. Після зняття грифа «таємно» та для «службового користування» стало відомо, що при нарахуванні заробітної плати не були враховані вимоги нормативно-правових актів: розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964; постанови Ради Міністрів СРСР від 07 травня 1986 року № 524-156; розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року № 1031; постанови Ради Міністрів СРСР від 05 червня 1986 року № 655-195; постанови Ради Міністрів УРСР від 10 червня 1986 року № 207-7 та інші.

У вказаних нормативно-правових актах йде мова про умови оплати праці і матеріального забезпечення робітників підприємств, організацій і закладів, які брали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, дія яких поширюється на військовослужбовців та військовозобов`язаних запасу, яких було призвано на військові збори та які в 1986-1990 роках виконували роботи в зоні відчуження, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Так, пунктом 1 постанови Центрального Комітету КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 07 травня 1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції» передбачались виплати військовослужбовцям військових частин і органів Комітету державної безпеки СРСР, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, що виконують службові обов`язки в зоні Чорнобильської АЕС, посадові оклади і оклади за військовим або спеціальним званням в подвійному розмірі.

Розпорядженнями Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964-рс «Про виділення Міненерго СРСР додаткових фондів заробітної плати» дозволено керівникам міністерств і відомств, які брали участь у ліквідації аварії, за згодою представника урядової комісії проводити у виключних випадках оплату праці працівників, зайнятих роботах у III, II, I зонах небезпеки у 5, 4, 3 кратному розмірах.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 № 1031-рс було поширено порядок та умови підвищеної оплати праці, передбачені розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 № 964, на військовослужбовців, начальницький та рядовий склад органів внутрішніх справ.

Грошове забезпечення особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ, що виконували службові обов`язки в зоні Чорнобильської АЕС, здійснювалося на підставі нормативно-правових актів МВС СРСР та МВС УРСР, зокрема, наказів МВС СРСР від 11 травня 1986 року № 0130, від 17 травня 1986 року № 0149, від 30 червня 1986 року № 0189 та інших.

Абзацом 1 пункту 1 наказу МВС СРСР від 17 травня 1986 року № 0149 «Про додаткові виплати особистому складу органів та внутрішніх військ МВС СРСР, які зайняті на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» на виконання зазначених розпоряджень міністру внутрішніх справ Української РСР було дозволено за погодженням з головою Урядової комісії з ліквідації аварії здійснювати у виняткових випадках оплату праці робітників, службовців, а також призваних на збори військовозобов`язаних, які зайняті на особливо важливих і відповідальних роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у ІІІ зоні небезпеки - у 5-кратному розмірі у порівнянні зі встановленими чинним законодавством нормами, у II зоні - у 4-кратному розмірі, у І зоні - у 3-кратному розмірі.

Абзацом 2 пункту 1 цього наказу передбачалося у такому ж порядку і розмірах виплачувати грошове забезпечення військовослужбовцям, особам начальницького та рядового складу, що були зайняті на зазначених роботах у І - ІІІ зонах небезпеки, виходячи з посадових окладів, а особам офіцерського і начальницького складу, прапорщикам та мічманам - також окладів за військовим і спеціальним званням.

Надбавки за вислугу років та інші надбавки нараховувалися за основним місцем служби.

Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195 (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7) надано право керівникам міністерств і відомств та їх заступникам здійснювати оплату праці працівників, зайнятих на роботах у третій, другій і першій зонах небезпеки, відповідно в чотирьох-, трьох- і двократному розмірах понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи.

Оплата праці робітників і службовців, відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори, за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, провадилась відповідно абзацу 4 пункту 1 Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195 (абз.4 п.п.1 п.1 Постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207/7) у відповідних зонах небезпеки в чотирьох-, трьох- і двократному розмірах (із врахуванням 100 % тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Якщо відрядженим особам за основним місцем роботи зберігали грошове забезпечення, то показник кратності для розрахунку оплати праці за роботу в зоні відчуження зменшувався на одиницю.

Таким чином, після прийняття розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964 робота працівників оплачувалась у кратному розмірі, виходячи з тарифної ставки за місцем роботи, без застосування підвищених тарифів та подвійного посадового окладу та окладу за спеціальними званнями згідно постанови Центрального Комітету КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 07 травня 1986 року № 524-156.

Отже, вказані нормативно-правові акти не застосовуються одночасно, оскільки розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964 для визначення зон небезпеки на території зони відчуження вводить нові умови оплати праці, замість попередніх, встановлених Постановою від 07 травня 1986 року № 524-156.

Нарахування грошового забезпечення за роботу в зоні відчуження військовослужбовців, рядового і начальницького складу ОВС проводилось відповідно до Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 року № 1031 та листа Державного комітету УРСР з праці від 23.09.1986 року № 136 с «Про порядок матеріального забезпечення призваних на збори військовозобов`язаних».

Вказаними нормативно-правовими актами передбачено, що оплата фактично відпрацьованого часу (включаючи вихідні і святкові дні) у відповідних зонах небезпеки повинна проводитись виходячи із розрахункової денної тарифної ставки (посадового окладу), що враховується із тарифної ставки (посадового окладу) за даний місяць, поділеної на календарну кількість днів цього місяця.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для нарахування, виплати та включення у довідку про грошове забезпечення на роботах в зоні відчуження подвійної заробітної плати.

Що стосується позовних вимог про нарахування, виплату та включення у довідку про грошове забезпечення на роботах в зоні відчуження 26 квітня 1986 року: оплати праці в третій зоні небезпеки 14,36 крб. х 5 = 71,8 крб.; одноразової винагороди за гранично отриману дозу радіації 1000,00 крб.; добових за 26.04.1986 року 3,5 крб.; коштів на харчування 2,85 крб., колегія суддів зазначає, що вказані виплати не нараховувалися та не виплачувалися, відтак і відсутні підстави для включення в довідку.

Виплата премії за участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, одноразової грошової винагороди не передбачена і могла мати місце відповідно до прийнятих у відомстві положень з питань преміювання.

Виплата одноразової винагороди у розмірі до 1000 руб. проводилася за рішенням голови урядової комісії з ліквідації аварії і лише тим працівникам, які відзначилися при виконанні особливо важливих і відповідальних робіт згідно розпорядження РС СРСР № 964 рс від 17.05.1986 року та не поширювалася на працівників органів внутрішніх справ розпоряженням РМ СРСР № 1031 рс від 23.05.1986 року.

З матеріалів справи встановлено, що позивачу на підставі розрахункових документів видано довідку від 30.01.2018 року за №22.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про відсутність у відповідача 1 підстав для нарахування та видачі довідки про грошове забезпечення, яке фактично не отримувалося.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у постанові від 17 липня 2018 року справа №377/522/16-а.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області про зобов`язання вчинити певні дії.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення відповідача 2 від 18.02.2018 року № 06 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій врегульовано Постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок).

За змістом підпункту "в" пункту 7 Порядку, заробітна плата для призначення пенсії за період роботи до 1 липня 2000 року підтверджується довідкою підприємства, установи, організації (форма і зміст довідки визначено в додатку 1 Порядку).

Така довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами (пункт 17 Порядку).

З огляду на вищезазначені норми, колегія суддів вказує на те, що підставою для перерахунку пенсії є довідка, видана підприємством, де працювала особа, яка була призвана на військові збори, а підставою проведення розрахунку заробітної плати за період роботи в зоні відчуження є первинні документи про нараховану та виплачену заробітну плату, про тривалість робочого дня та місця виконання роботи, які мають підтверджувати час, місце, тривалість робочого дня та довідки підприємств, установ, організацій - про заробітну плату.

Перерахунок пенсії не може проводитись на припущеннях чи даних, які не відповідають первинним бухгалтерським документам.

Як було зазначено вище, 09.02.2018 року позивач звернувся до відповідача 2 з заявою про здійснення перерахунку його пенсії відповідно до довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках від 30.01.2018 року за №22.

Рішенням Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 18.02.2018 року за №06 позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку його пенсії, у зв`язку з не наданням первинних документів, які б підтверджували виплату премії у сумі 615,00 крб., зазначеної в довідці про грошове забезпечення від 30.01.2018 року за №22.

Так, у довідці про грошове забезпечення від 30.01.2018 року за №22 на зворотній стороні зазначено, що згідно наказу МВС СРСР від 26 травня 1986 року №0149 та Постанови Ради Міністрів УРСР та Української професійної ради від 10 червня 1986 року №207-7, позивачу була виплачена одноразова грошова винагорода для осіб, які отримали при виконанні завдання по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС граничну допустиму дозу радіоактивного опромінення (більше 25 бер) в сумі 615,00 крб.

Разом з тим, до управління Пенсійного фонду України та під час судового розгляду справи не було надано положення про преміювання працівників Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області, наказу про преміювання та інших первинних документів, які б підтверджували виплату ОСОБА_1 премії у розмірі 615 крб.

Враховуючи те, що відповідна довідка про заробітну плату має відповідати фактичним даним сплаченої заробітної плати, колегія суддів дійшла висновку про правомірність відмови Фастівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок пенсії позивачу на підставі даних довідки від 30.01.2018 року за №22, оскільки зазначені в цій довідці дані, а саме премія у розмірі 615 крб., є непідтвердженими належними документами.

Вказана правова позиція узгоджується з судовою практикою Верховного Суду України у спорах цієї категорії, зокрема у постанові від 15.12.2015 року по справі № 2-а/576/29/14.

Позовні вимоги про зобов`язання Фастівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням недосплаченої суми коштів у сумі 1701,51 крб. (подвійна оплата праці 7,18 крб. х 2 = 14,36 крб.; оплата праці в третій зоні небезпеки 14,36 крб. х 5 = 71,8 крб.; за роботу в зоні відчуження 26.04.1986 року премія в розмірі 615 крб.; одноразова винагорода за гранично отриману дозу радіації 1000,00 крб.; добові за 26.04.1986 року 3,5 крб.; кошти на харчування 2,85 крб.), колегія суддів вважає передчасними, а тому такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення порушено норми матеріального права, що стало підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду - скасувати.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В.Файдюк

Є.І.Мєзєнцев