Справа № 805/2351/15-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

24 січня 2019 року

справа №805/2351/15-а

адміністративне провадження №К/9901/27281/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року

у складі судді Кониченка О.М.

ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року

у складі суддів Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., Сухарька М.Г.

у справі №805/2351/15-а

за позовом Публічного акціонерного Товариства «Авдіївський коксохімічний завод»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби

про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В :

12 червня 2015 року Публічне акціонерне Товариство «Авдіївський коксохімічний завод» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення податкового органу від 25 травня 2015 року №/2905/10/28-03-40, з мотивів безпідставності його прийняття.

17 вересня 2015 року постановою Донецького окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року, задоволений позов Товариства, визнане протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів і зборів України від 25 травня 2015 року №/2905/10/28-03-40, з мотивів недоведеності складу податкових правопорушень покладених в основу прийняття податкового повідомлення - рішення.

25 листопада 2016 року податковим органом подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, в якій відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, а саме положень пункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 та пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України та процесуального права, а саме статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Товариства відмовити.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач наводить обставини справи шляхом відтворення частини акта перевірки та нормативно-правове обґрунтування вимог касаційної скарги шляхом викладення тексту норм покладених в основу прийняття податкового повідомлення-рішення.

19 грудня 2016 року ухвалою Вищого адміністративного суду України, після усунення недоліків касаційної скарги на виконання ухвали цього суду від 28 листопада 2016 року, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу та витребувана справа №805/2351/15-а з Донецького окружного адміністративного суду.

16 січня 2017 року Товариством подані заперечення на касаційну скаргу податкового органу до Вищого адміністративного суду України, у яких позивач просить залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а прийняті судами попередніх інстанцій рішення - без змін.

05 січня 2017 року справа №805/2351/15-а надійшла до Вищого адміністративного суду України.

22 лютого 2018 року справу №805/2351/15-а та матеріали касаційної скарги К/9901/27281/18 передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що Товариство є юридичною особою, включене до ЄДРПОУ за кодом 00191075, перебуває на податковому обліку податкового органу, є платником податку на додану вартість.

Податковим органом у квітні 2015 року, на підставі пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку даних, задекларованих Товариством у податковій звітності з податку на додану вартість щодо від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за лютий 2015 року, результати якої викладені в акті перевірки від 09 квітня 2015 року №123/28-08-40/00191075 (далі - акт перевірки).

25 травня 2015 року керівником податкового органу згідно з пунктом 54.3 статті 54 та пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України на підставі акта перевірки, прийняте податкове повідомлення-рішення №/2905/10/28-03-40, яким Товариству зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за лютий 2015 року у розмірі 555439 грн., за порушення вимог пунктів198.1, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.3, 200.4 статті 200, підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України та застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 277 719, 50 грн.

Судами попередніх інстанцій установлено, що Товариством уточнюючим розрахунком за листопад 2014 року від 27 лютого 2015 року змінено розмір податкового кредиту шляхом його збільшення та зменшено суму податку на додану вартість, яка підлягала нарахуванню на 555 439 грн., шляхом подання додатку 2 до декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року за суму 555439 грн. по уточнюючому розрахунку за листопад 2014 року включено до строки 11 «Збільшено/зменшено залишок від'ємного значення на підставі уточнюючого розрахунку, поданого за звітні (податкові періоди) до 01 лютого 2015 року».

За висновками податкового органу позивачем вищезазначена сума проведена вдруге, як збільшення залишку від'ємного значення згідно уточнюючого розрахунку за листопад 2014 року.

Судами попередніх інстанцій здійснений системний аналіз норм пунктів 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, якими комплексно врегульовані всі умови формування податкового кредиту та проаналізований порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків за статтею 200 Податкового кодексу України, згідно пункту 200.1 якої сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. Зазначено, що за приписами пункту 200.2 цієї норми при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом, згідно з пунктом 200.4 статті 200 цього кодексу при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума, зокрема, зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Здійснений буквальний аналіз положень пункту 33 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, яким визначено, що за вибором платника податку, який він відображає у заяві, що подається у складі податкової декларації з податку на додану вартість, непогашені залишки сум податку на додану вартість, заявлені платниками податку до бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року, задекларовані до бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року в рахунок зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів, від'ємне значення суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 цього Кодексу, та залишок від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів після бюджетного відшкодування, задекларовані платниками податку за звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року: а) або без проведення перевірок, передбачених статтею 200 Кодексу, збільшують розмір суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначеної пунктом 200-1.3 статті 200-1 Кодексу (далі - реєстраційна сума), з одночасним збільшенням розміру суми податкового кредиту у податковій декларації за звітний (податковий) період, в якому було здійснено таке збільшення; б) або підлягають поверненню платнику у порядку, визначеному статтею 200 Кодексу у редакції, що діяла станом на 31 січня 2014 року.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач скористався підпунктом «б» пункту 33 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України та переніс до граф 2-4 табл. 1 додатка 2 до Декларації за лютий 2015 року, наданої із відповідною заявою про наміри підприємства, суму 555 439 грн., що є залишком від`ємного значення попередніх податкових періодів до 1 лютого 2015 р., що утворилося після уточнення 27 лютого 2015 року (до дати надання Декларації за звітний (податковий) період лютий 2015 року) податкового зобов`язання по Декларації з ПДВ за листопад 2014 року у бік зменшення, яке, у свій час, було погашене за рахунок бюджетного відшкодування за вересень 2014 року, задекларованого у рахунок зменшення податкових зобов`язань послідуючих звітних (податкових) періодів.

Звертаючись до положень пункту 34 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України (у редакції, що діяла на дату формування податкової звітності з ПДВ за лютий 2015 року) судами попередніх інстанцій зазначено, що положеннями цієї норми передбачено, що «суми помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість станом на 1 липня 2015 року автоматично збільшують суму податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначену пунктом 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу. На суму такого збільшення: зменшується сума, задекларована до сплати до бюджету звітного періоду або збільшується сума від'ємного значення, задекларована в звітному періоді; помилково та/або надміру сплачені грошові зобов'язання з податку на додану вартість вважаються погашеними».

Судами попередніх інстанцій зазначено, що з урахуванням встановлених обставин за результатами дослідження інформації наведеної Витягами з системи електронного адміністрування податку на додану вартість за запитами від 01 липня 2015 року, 08 липня 2015 року, 13 липня 2015 року, 15 липня 2015 року та 01 вересня 2015 року податковим органом не визначено наявність у позивача суми помилково та/або надмірно сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість станом на 1 липня 2015 року (рядок 11 Витягів не містить ніякої суми).

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що сума 555 439 грн. вірно перенесена позивачем до Декларації за лютий 2015 року із поданням заяви про бюджетне відшкодування.

Оцінюючи спірні правовідносини судами попередніх інстанцій встановлено, що сума 555 439 грн., раніше, у звітні (податкові) періоди до 1 лютого 2015 року, не була заявлена позивачем до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку, та не була включена до рядку 20.1 Декларації за лютий 2015 року, що вказує на відсутність обмежень щодо переносу вказаної суми до граф 2-4 таблиці 1 додатка 2 до Декларації за лютий 2015 року.

Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що під час проведення перевірки податковим органом не враховано особливий характер декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року, який полягає в необхідності декларування платником податків в одній декларації результату звітного (податкового) періоду лютого 2015 року (розділи 1 - 3 Декларації) та залишків сум від`ємного значення звітних (податкових) періодів до 1 лютого 2015 року (розділ 4 Декларації),

Суд визнає, що посилання податкового органу у висновках до акта перевірки та впродовж усіх судових розглядів на порушення позивачем вимог пункту 198.1 статті 198, пункту 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.3, 200.4 статті 200, пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, є неприйнятними, податкові правопорушення в розумінні статті 109 Податкового кодексу України відповідачем не доведені, що обумовлює висновок про протиправність (неправомірність) зменшення суми бюджетного відшкодування податковим повідомленням-рішенням.

Суди попередніх інстанцій встановили, що Уточнюючий розрахунок до декларації з ПДВ за період виправлення помилки листопад 2014 року поданий позивачем за встановленою формою з усіма належними додатками (зокрема, № 1 та №5), в яких ідентифіковані контрагенти-постачальники позивача, вказані дати (періоди) складання ними податкових накладних (розрахунків корегування до податкових накладних), а у додатку № 1 і причини корегування, тобто дані, за якими можливо перевірити відповідність показників, уточнених позивачем, показникам, задекларованим вказаними контрагентами, що узгоджується з Методичними рекомендаціями щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, затверджених наказом Міністерства доходів і зборів України № 165 від 14 червня 2013 року.

Верховний Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року у справі №805/2351/15-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф. Ханова

Судді: І.А. Гончарова

І.Я. Олендер