Справа № 1740/1780/18
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 рокуЛьвів№857/3075/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.,

при секретарі судового засідання: Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року у справі №1740/1780/18 (винесене головуючим суддею Комшелюк Т.О. проголошене о 10:00 год у м. Рівне повний текст рішення складений 05.10.2018р.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що жодних порушень закону не вчиняв, вантажних перевезень автомобільним транспортом, вагові параметри якого перевищують нормативно допустимі не здійснював. Зазначає, що згідно із чеком №80 загальна сумарна вага транспортного засобу, визначена шляхом додавання ваги осей, склала 40 900 кілограмів, із допустимих 40 000 кілограмів. Результат зважування вказав на перевищення нормативно допустимих вагових параметрів на задню одиночну вісь на 1 450 кілограмів, тобто на 13,18%, а на строєну вісь - в межах норми. Загальне перевищення нормативно допустимих вагових параметрів склало 900 кілограмів, тобто 2,25%. Ставка плати за кожен кілометр відстані нараховується при перевищенні параметрів на загальну вагу транспортного засобу в діапазоні від 40 до 44 тон у розмірі 0,1 євро за кілометр. У оскаржуваному розрахунку вказаної обставини не відображено. Ставка плати за кожен кілометр відстані нараховується при перевищенні параметрів на осі транспортного засобу в діапазоні від 10% до 20% - 0,27 євро за кілометр. У розрахунку вона вказана у розмірі 0,27 євро за кілометр. В цілому, ставка плати за проїзд, визначена шляхом додавання плати за перевищення загальної ваги транспорту та перевищення ваги на вісь, повинна складати 0,37 євро за кілометр (0,1 євро/км за загальну масу + 0,27 євро за перевищення на вісь). Вказаної обставини в акті перевірки та оскаржуваному розрахунку не відображено. За даними чеку №80, позивач здійснив проїзд автомобільними дорогами великоваговим транспортом з перевищенням нормативно допустимих параметрів відстанню у 298 кілометрів. Плата за проїзд 298 кілометрів із вказаним перевищенням повинна складати 110,26 євро (298км х 0,37 євро/км). Тобто, плата у 110,26 євро за пройдену відстань підлягає потроєнню, що в сумі повинно складати 330,78 євро. Відповідно до чеку №81, загальна вага транспортного засобу позивача при повторному зважуванні склала 38 000 кілограмів. Тобто, на 2 900 кілограмів менше, ніж при попередньому зважуванні, проведеному 15 хвилин тому. Таким чином, згідно з чеком №81 результат зважування вказав на перевищення нормативно допустимих вагових параметрів на задню одиночну вісь на 1 000 кілограмів, тобто на 9,09%, а на строєну вісь - в межах норми. Загального перевищення нормативно допустимих вагових параметрів не встановлено. Ставка плати за кожен кілометр відстані нараховується при перевищенні параметрів на осі транспортного засобу в діапазоні від 5% до 10% включно - 0,1 євро за кілометр. У оскаржуваному розрахунку зазначеної обставини не відображено взагалі. Розмір плати за частину маршруту, яку позивач мав намір проїхати, повинен визначатися згідно із чеком №81, де розмір ставки повинен складати 0,1 євро за кілометр. У розрахунку зазначеної обставини не відображено. Плата за проїзд 808 кілометрів із вказаним перевищенням повинна складати 80,8 євро (808км х 0,1 євро/км). Тобто, плата у 80,8 євро за пройдену відстань підлягає подвоєнню, що в сумі повинно складати 161,6 євро. Загальний розмір плати за проїзд з місця початку маршруту до місця зважування, а далі - до місця призначення повинен складати 492,38 Євро, а тому оскаржуваний розрахунок, яким визначено плату за проїзд у розмірі 887,76 Євро, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. За результатами розгляду акту перевірки №050774 від 07.04.2018, управлінням Укртрансбезпеки у Рівненській області щодо позивача було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №042393 від 15.05.2018. Тобто, за перевезення без оформлення дозволу на рух з перевищенням вагових параметрів позивача вже було притягнуто до відповідальності у виді штрафу у розмірі 1700,00грн. У той же час, чинне законодавство України відповідальності у формі подвоєння плати за проїзд у випадку відсутності дозволу на рух з перевищенням вагових параметрів не встановлює. Збільшення розміру зобов'язань особи у формі подвоєння плати за проїзд при відсутності дозволу чи не внесення плати за проїзд є по суті формою відповідальності.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій вказує на те, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню через невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права. Зокрема апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано оцінки повторному зважуванню, результати якого відображені у чеку №81 від 07.04.2018 року, проведеного о 00.30 год. Як слідує із чеку №81 результат зважування вказав на перевищення нормативно допустимих вагових параметрів на передню одиночну вісь - в межах норми, на задню одиночну вісь - перевищення на 1 000 кілограмів, тобто на 9,09%. Загального перевищення нормативно допустимих вагових параметрів не встановлено, тобто, решту маршруту від місця зважування до місця призначення (808 км) позивач мав намір проїхати із перевищенням вагових параметрів у 9,09% (ставка 0,1 Євро за кілометр), а не з 13,18% (ставка 0,27 Євро за кілометр), як вказано у розрахунку та оскаржуваному рішенні суду. Крім цього, судом не надано оцінки покладенню на позивача відповідальності у формі потроєння плати за проїзд на підставі пункту 311 постанови Уряду України №879 від 27.06.2007 року «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування». Адже, можливість потроєння розміру плати за проїзд у випадку відсутності дозволу на рух є по суті формою відповідальності та суперечить Конституції України та принципу, закріпленого у статті 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону». Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання.

Від представника позивача адвоката ОСОБА_2 електронною поштою надійшло клопотання про розгляд справи без заявника та його представника. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 07.04.2018, відповідно до направлення на перевірку №005934 від 02.04.2018, на км. 109 +667 автодороги Дніпро-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка, посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області проводився габаритно-ваговий контроль. Під час вказаного заходу інспекторами проведено перевірку автомобіля марки DAF номерний знак НОМЕР_3 з причепом марки Денісон номерний знак НОМЕР_2, що використовується у діяльності ОСОБА_1.

Під час габаритно-вагового контролю проведено зважування транспортного засобу, в результаті чого встановлено, що фактичне навантаження на одиничну вісь, здвоєні і строєні осі складає: 7,2/12,45/8,0/6,5/6,7т, що зафіксовано у чеку про зважування №80. Оскільки нормативно допустимі осьові навантаження складають: 11/11/22т, то посадовими особами за результатами перевірки складений акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0009860 від 07.04.2018.

На тій підставі, що навантаження на одиночну вісь транспортного засобу становить 12,45т при нормативно допустимому 11,00т, Управлінням Укртрансбезпеки у Полтавській області був складений розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №0009860 від 07.04.2018 про нарахування позивачу плати за проїзд у розмірі 887,76 євро.

Оскільки дозволу, який надає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням великовагових параметрів або документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів у водія транспортного засобу не було, посадовими особами Управлінням Укртрансбезпеки у Полтавській області складений акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №050774 від 07.04.2018, в якому зафіксовано, що під час перевірки транспортного засобу виявлено надання послуг з внутрішніх вантажних перевезень, без оформлення документів передбачених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №050774 від 07.04.2018 Управлінням Укртрансбезпеки у Полтавській області направлений до Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області за належністю, а саме за місцезнаходженням суб'єкта господарювання, який притягується до відповідальності за перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень.

15.05.2018 начальником Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №042393, за якою, враховуючи те, що СПД ОСОБА_1 допущено порушення вимог ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за що передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», постановлено стягнути з нього адміністративно-господарський штраф у сумі 1700,00грн.

Суд першої інстанції в позові відмовив з тих підстав, що відповідачем правомірно здійснено розрахунок позивачу плати за проїзд великовагового транспортного засобу.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).

Відповідно до частини 12 статті 6 Закону № 2344-III, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно з пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 (далі - Порядок №879).

Відповідно до п.2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з пунктом 20 Порядку №879 за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансінспекції або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18.01.2001 визначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до пункту 28 Порядку №879, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Методику розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту визначено пунктом 30 Порядку №879, зокрема, плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.

Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Відповідно до пункту 31-1 Порядку №879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

Із наведеного слідує, що плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу є обов'язковим платежем, який дає право на рух транспортного засобу.

Судом першої інстанції вірно встановлено та зазначено, що перевищення вагового габаритного нормативного параметра автомобіля позивача склало 13,18%. При цьому транспортний засіб продовжив подальший рух за маршрутом перевезення.

Учасниками справи не заперечується, що загальна відстань пройдена позивачем з м. Пологи Полтавської області до с. Кобче Волинської області становить 1096км. Водночас, судом не встановлено, що позивачем по дорозі з м. Пологи Полтавської області до с. Кобче Волинської області здійснювалось відвантаження чи донавантаження товару. А тому, відповідачем правомірно для визначення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу взято частину шляху, яку перевізник має намір проїхати, тобто 1096км.

Відповідно до Порядку №879, ставка плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговими транспортними засобами з перевищенням допустимих осьових навантажень від 10 до 20 відсотків включно становить 0,27 євро.

Як зазначає позивач, під час габаритно-вагового контролю він не погодився із діями відповідача щодо місця розташування ЗВТ через очевидні ознаки його нахилу, вимагав проходження зважування двічі. Результати першого зважування, проведеного 07.04.2018 о 00:14 годині, відображені у чеку зважування №79, де зазначено наступні дані зважування: 7,2/12,45/8,0/6,5/6,7т.

Аналогічні дані зазначені в чеку №80, який є ідентичним чеку №79, результати повторного зважування, проведеного 07.04.2018 о 00:30 годині, відображені у чеку №81, де зазначено наступні дані зважування 7,5/12,00/6,1/6,0/6,4 т.

Представник відповідача не надав суду пояснення щодо підстав проведення повторного зважування. Однак, суд першої інстанції зазначив, що як первинне зважування так і повторне зважування встановило перевантаження на другу вісь автомобіля в розмірі від 10 до 20 відсотків від встановленої межі.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідачем правомірно здійснено розрахунок позивачу плати за проїзд великовагового транспортного засобу за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, а саме (0+0,27+0)х1096х3=887,76 євро.

Аналізуючи вищевикладене, апеляційний суд зазначає, що відповідачем вірно складено оскаржений позивачем розрахунок та визначено розмір плати за проїзд, виходячи з формули та приписів, встановлених п.30,30-1 Порядку №879, а також враховуючи те, що скаржник взагалі не мав дозволу на рух великовагового транспортного засобу на зазначеному маршруті, тому є вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача щодо визнання протиправним та скасування зазначеного розрахунку плати за проїзд.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року у справі №1740/1780/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Повний текст постанови складено 24.01.2019р.