Справа № 540/2327/18
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/2327/18
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом приватного підприємства "АГРО ЛИДЕР" до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.08.2018р. №, -

встановив:

12 листопада 2018 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява приватного підприємства «АГРО ЛИДЕР» (далі позивач, ПП «АГРО ЛИДЕР») до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі відповідач, ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі) про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 03.08.2018 року.

Ухвалою суду від 19.11.2018 року вказана заява була залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків. 04.12.2018 року недоліки позовної заяви були усунуті позивачем.

Ухвалою суду від 10 грудня 2018 року відкрито спрощене провадження в справі та призначено справу до судового розгляду на 10 січня 2019 року на 13:30 год.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 липня 2018 року відповідачем проведено камеральну перевірку своєчасності подання (неподання) декларації з податку на додану вартість ПП «АГРО ЛИДЕР» за травень 2018 року, за результатами якої складено акт №2302/21-22-12-01/32125395. На підставі висновків акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 03 серпня 2018 року про накладення штрафу в розмірі 1020 грн. Позивач зазначає, що підстав для винесення спірного податкового повідомлення-рішення у відповідача не було, оскільки податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2018 року, але вона була не прийнята в якості податкової звітності. З наведеного позивач робить висновок про наявність правових підстав для постановлення судового рішення про скасування податкового повідомлення-рішення.

Позивач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується повідомлення про вручення 15 січня 2019 року поштового відправлення №193.

22 грудня 2018 року відповідач подав до суду письмовий відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнає з таких підстав. 20 червня 2018 року позивачем подана податкова декларація з ПДВ за травень 2018 року №, проте, через помилки в найменуванні податкового органу, листом №7659/10/21-22-12-01-08 від 20 червня 2018 року підприємству повідомлялось про відмову в прийнятті податкової декларації. Лист про відмову в прийнятті податкової декларації отримано позивачем 27 червня 2018 року та в подальшому не оскаржено. Податкова декларація вважається неподаною, як наслідок за висновками акту камеральної перевірки, спірним податковим повідомленням-рішенням до підприємства застосовано штраф з неподання податкової декларації в розмірі 1020 грн. З посиланням на приписи ПКУ обґрунтовує помилковість позиції позивача.

22 січня 2019 року представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справив в порядку письмового провадження.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч.9 ст.205 КАС України).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

20 червня 2018 року позивач подав засобами електронного звязку податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2018 року №.

Листом ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі «Про відмову у прийнятті податкової звітності» №7659/10/21-22-12-01-08 від 20 червня 2018 року позивача повідомлено, що через порушення п.48.3 ст.48 ПКУ податкова звітність отримана від позивача 20 червня 2018 року не вважається податковою декларацією.

Лист отримано позивачем 27 червня 2018 року та в подальшому не оскаржено, податкової декларації з ПДВ за травень 2018 року, з внесеними до неї змінами, до податкового органу не подавалось.

19 липня 2018 року відповідачем проведено камеральну перевірку податкової звітності з ПДВ за травень 2018 року, за результатами якої складено акт «Про результати камеральної перевірки своєчасності подання (неподання) декларації з податку на додану вартість ПП «АГРО ЛИДЕР» (32125395) за травень 2018 року» №2302/21-22-12-01/32125395.

Висновком акту перевірки є неподання податкової звітності в порушення вимог пп.49.18.1 п.49.18 ст.49, п.203.1 ст.203 ПКУ.

В акті камеральної перевірки зазначено, що податковим повідомленням-рішенням № від 22 лютого 2018 року до позивача вже застосовано штрафну санкцію в розмірі 170 грн. за неподання податкової звітності.

Акт перевірки направлено на адресу позивача 20 липня 2018 року та отримано останнім 23 липня 2018 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №347.

На підставі акта камеральної перевірки №2302/21-22-12-01/32125395 від 19 липня 2018 року податковим повідомленням-рішенням № від 03 серпня 2018 року до підприємства застосовано штрафну санкцію в розмірі 1020 грн (розрахунок штрафних санкцій а.с.42).

Позивач не погодився з правомірністю податкового повідомлення-рішення від 03 серпня 2018 року № та звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір суд виходить із наступного.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (п.1.1 ст.1 ПКУ).

Позивач не оскаржує процедуру проведення камеральної перевірки, натомість в адміністративному позові він оскаржує податкове повідомлення-рішення та викладає свої міркування стосовно правової природи листа відповідача №7659/10/21-22-12-01-08 від 20 червня 2018 року.

Відповідно до пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 ПКУ платник податків зобов'язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з п. 49.1 ст.49 цього Кодексу податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 ПКУ податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити:

тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий);

звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація;

звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку);

повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами;

код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер;

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

місцезнаходження (місце проживання) платника податків;

найменування контролюючого органу, до якого подається звітність;

дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми);

інформація про додатки, що додаються до податкової декларації та є її невід'ємною частиною;

ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків;

підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності) (п.48.3 ст.48 ПКУ).

Відповідач стверджує, що податкова декларація позивача за травень 2018 року не відповідала приписам даної норми, оскільки вона містила не вірну назву податкового органу, до якого подається звітність.

Прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають (п.49.8 ст.49 ПКУ).

У разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання (пп.49.11.1 п.49.11 ст.49 ПКУ).

Таким письмовим повідомленням є лист відповідача «Про відмову у прийнятті податкової звітності» №7659/10/21-22-12-01-08 від 20 червня 2018 року, отриманий позивачем 27 червня 2018 року.

У разі отримання відмови контролюючого органу у прийнятті податкової декларації платник податків має право:

подати податкову декларацію та сплатити штраф у разі порушення строку її подання;

оскаржити рішення контролюючого органу у порядку, передбаченому статтею 56 цього Кодексу (пп.пп.49.12.1, 49.12.2 п.49.12 ст.49 ПКУ).

Позивач відмову у прийнятті податкової декларації не оскаржував, нову декларацію не подавав та штраф не сплачував.

Процес оскарження є сукупністю дій та потребує від особи активного використання своїх прав, а суд не може підміняти собою платника податків та вчиняти будь-які дії замість нього. Позивачу повернуто декларацію з ПДВ за травень 2018 року, а нової декларації підприємство не подавало.

Платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (ст.110 ПКУ).

Неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання (п. 120.1 ст. 120 ПКУ).

Аналізуючи наведені норми права, можна зробити висновок, що за неподання або несвоєчасне подання платником податків податкових декларацій (розрахунків) накладається штраф у сумі 170 гривень, за кожне таке порушення. При цьому, згідно вказаних положень мова йде про податкову звітність загалом, безвідносно до певного виду податку.

Тобто, повторним порушенням, за яке передбачено штраф у розмірі 1020 гривень згідно із пунктом 120.1 статті 120 ПКУ, буде несвоєчасне подання податкової декларації (розрахунку) платником податків незалежно від виду податку, за яке до такого платника протягом року вже було застосовано штраф за неподання (несвоєчасне подання) податкової декларації (розрахунку) та у період до одного року (до 365 або 366 днів - для високосного року) винесено податкове повідомлення-рішення. Отже, для визначення повторності правопорушення відлік 365 днів (для високосного року - 366 днів) починається з дати винесення органом державної податкової служби податкового повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій.

Таку правову позицію викладено в постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 31 серпня 2018 року в справі №821/431/17.

Відповідачем в акті перевірки зазначено та не заперечується позивачем, що 20.02.2018 податковим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким було застосовано до позивача штрафні санкції в розмірі 170 грн. відповідно до п. 120.1 ст. 120 ПКУ.

З урахуванням викладеного, суд констатує правомірність та обґрунтованість застосування до позивача штрафної санкції в розмірі 1020 грн. на підставі п.120.1 ст.120 ПКУ за порушення приписів пп.49.18.1 п.49.18 ст.49 ПКУ, як наслідок позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України)

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 6-9, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Ковбій О.В.

кат. 111010000