Справа № 160/9301/18
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2019 року Справа № 160/9301/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Віхрової В.С.
при секретарі судового засідання Дубовик Г.Е.
представника відповідача Проніної І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії, -
07.12.2018 р. ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (надалі - відповідач), в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо встановлення обмеження максимальним розміром належної ОСОБА_1 пенсії на рівні десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність починаючи з 01.06.2017 р.;
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром на рівні десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 01.06.2017 року з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа 160/9301/18 передана судді Віхровій В.С.
В обґрунтування позову позивачем вказано, що він отримує пенсію за вислугу років як працівник льотного складу цивільної авіації спеціального застосування, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» починаючи з 02.12.1995 р. Робота в авіації спеціального призначення пов'язана з виконанням авіаційно-хімічних робіт в сільському господарстві із застосуванням небезпечних, шкідливих для здоров'я хімікатів та біоматеріалів, в наслідок чого позивач захворів на цукровий діабет та був змушений припинити роботу пілота авіації. З того часу, підтримка здоров'я в задовільному стані складає більшу частину пенсії. Після призначення пенсії позивач продовжував працювати на керуючих посадах. За сумлінну працю ОСОБА_1 нагороджений посвідченням та нагрудним знаком «Ветеран праці» та знаком «Почесний працівник авіаційного транспорту України». З 2013 р. позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності. З 2015 р. припинив працювати у зв'язку із станом здоров'я. Розмір пенсії, що виплачується з обмеженнями згідно ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виявляється недостатнім для підтримки належного рівня життя та здоров'я. Виплату пенсії з встановленими обмеженнями позивач вважає неправомірними, не справедливими та такими, що порушують норми законодавства, оскільки внесені зміни в частині встановлення обмежень розміру пенсійних виплат максимальним розміром не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цих змін.
Згідно з ч. 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України відзив подається протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 262 КАС розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2018 р. відкрито спрощене провадження з викликом сторін учасників справи на 26.12.2018 р. о 10:00 год.
19.12.2018 р. через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якої вказано, що обмеження виплати пенсії позивачу застосовано згідно положень ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (із змінами внесених Законом України від 06.12.2016 р. №1774-VIII).
У судове засідання 26.12.2018 р. прибули уповноважені представники сторін. У зв'язку із витребуванням копії пенсійної справи позивача, розгляд справи відкладено до 10:20 год. 23.01.2019 р.
10.01.2019 р. на вимогу суду через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла копія пенсійної справи позивача.
У судове засідання 23.01.2019 р. прибули позивач та уповноважений представник відповідача.
Позивач просив позовні вимоги задовольнити.
Представник відповідача проти позовних вимог заперечував з мотивів викладених у відзиві.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні пенсійного фонду з 01.03.2012 р. та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 02.12.1995 р.
20.09.2018 р. позивач звернувся до органу пенсійного фонду із заявою в якій просить повідомити основний розмір пенсії після перерахунку в червні 2018 р. без обмеження десятьма розмірами прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність та виплачувати пенсію в повному обсязі без застосування обмеження. Додатково просить довідку про розмір пенсії, копії розрахунків та виписки з розпоряджень про перерахунок пенсії, оформлені відповідно до вимог законодавства, що підтверджують інформацію, яка запитується.
26.10.2018 р. позивач звернувся до органу пенсійного фонду із заявою в якій висловив незгоду із застосуванням обмеження виплати пенсії на підставі ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», повідомив про намір оскаржити такі дії в судовому порядку. Просить надати детальну інформацію помісячно за період з 01.01.2017 р. по теперішній час щодо проведених перерахунків із зазначенням підстав таких перерахунків; розрахунку основного розміру нарахованої пенсії, в т.ч. після перерахунків, із зазначенням її складових; розміру виплачених сум пенсії, з урахуванням обмежень та утримань, що застосовуються до пенсії. Додатково просить довідку про розмір пенсії, копії розрахунків та виписки з розпоряджень про перерахунок пенсії, оформлені відповідно до вимог законодавства, що підтверджують інформацію, яка запитується.
За матеріалами пенсійної справи загальний стаж становить 55 років 1 місяць 19 днів, з них 45 років 1 місяць 24 дні - льотний екіпаж (кількість годин нальоту - 6511).
Заробіток обчислено згідно наданих 07.06.2000 р. довідок про заробіток для обчислення пенсії:
-ВАТ Авіаційна компанія «Дніпроавіа» від 26.06.2000 № 15-02-584 (заробіток за грудень 1990), від 26.05.2000 № 15-02-317 (заробіток з 01.01,1991 по 30.06.1991 і з 01.07.1991 по 31.12.1991 без розбивки за місяцями), від 26.05.2000 №3 5-02-318 (заробіток з 01.01.1992 по 31.12.1992 помісячно);
-Державного спеціалізованого авіаційного сільськогосподарського підприємства «АГРОАВІАДНІПРО» від 29.05.2000 №26 (заробіток з 01.01.1993 по 31.12.1993 помісячно), № 27 (заробіток з 01.01.1994 по 31.12.1994 помісячно), № 28 (заробіток з 01.01.1995 по 31.12.1995 помісячно).
Після надходження до управління довідок (виданих ПАТ «Авіаційна компанія «ДНІПРОАВІА» від 27.04.2017 № 3.14.99 та №3.14.94) та згідно поданої заяви на перерахунок пенсії по заробітній платі від 16.05.2017 було здійснено перерахунок пенсії з 01.06.2017.
З 01.03.2018 р. проведено перерахунок пенсії із додатковим урахуванням коефіцієнту підвищення заробітку 1,3707.
З 01.01.2018 застосовано обмеження щодо виплати пенсії на підставі ст. 27 Закону України № 1058-1V від 09.07.2003 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Прожитковий мінімум для непрацездатних осіб встановлюється бюджетним законодавством країни.
Таким чином, спірним в даному випадку є застосування обмежень виплати пенсії позивачу максимальним розміром на підставі ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст.85 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Положенням ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначені види пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
Відповідно до ч.3 ст.85 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.3 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Суд зазначає, що ч. 5 ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення», визначено, що після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. При цьому, матеріали справи не містять доказів, що позивач є працюючим пенсіонером.
Стаття 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» регулює обмеження розміру виплати пенсії працюючим пенсіонерам. Водночас таке обмеження усувається при звільненні працюючого пенсіонера з роботи. Також слід звернути увагу на частину 1 цієї статті якою зазначено, що пенсії виплачуються без урахування одержуваного заробітку, що визначає регулювання пенсії працюючого пенсіонера (натомість позивач не є працюючим пенсіонером).
Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI від 08.07.2011 року передбачено, що обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Крім того, пунктом другим розділом II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911VIII від 24.12.2015 року визначено, що дія положень даного Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються, починаючи з 01 січня 2016 року.
Враховуючи, що пенсія була призначена ще у 1995 році на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», застосування відповідачем обмеження граничного розміру пенсії останнього на підставі Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911VII від 24.12.2015 рокує неправомірним.
Чинне законодавство України чітко визначає випадки, при виникненні яких у держави виникає право на обмеження права і свобод громадянина, у тому числі і пенсійних виплат.
Відповідно до частини третьої статті 22, статті 64 Конституції України право громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені, у тому числі зупиненням дії законів (їх окремих положень), лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк. Таку правову позицію Конституційний Суд України висловив у Рішенні від 20.03.2002 року №5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій) (пункт 6 мотивувальної частини).
Тобто, згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються державою і не можуть бути скасовані або обмежені. Звуження змісту прав і свобод особи означає зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або величину (кількість) благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.
Відповідно до роз'яснень, наведених у Постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції та в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акта прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Суд безпосередньо застосовує Конституцію у разі, коли зі змісту норм Конституції не випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом.
Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22Конституції України не допускається (Рішення Конституційного Суду України N7-рп/2004 від 17.03.2004, N 20-рп/2004 від 01.12.2004, N 8-рп/99 від 06.07.1999, N 5-рп/2002 від 20.03.2002, N 20-рп/2004 від 01.12.2004).
Таким чином, право позивача на нарахування пенсії без її обмеження є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань.
Відтак позовна вимога 1 підлягає задоволенню.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
В рамках адміністративного судочинства:
дії - певна форма поведінки суб'єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб'єктом владних повноважень своїх обов'язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм.
З урахуванням вказаних вимог, перевіривши дії органу пенсійного фонду з перерахунку пенсії позивачу застосувавши обмеження розміру пенсії, суд дійшов висновку, що відповідач, у такий спосіб діяв протиправно, чим позбавив права особи на належний соціальний захист.
Крім того, підлягають частковому задоволенню похідні позовні вимоги позивача про зобов'язання відповідача провести перерахунок та здійснити виплату пенсії позивачу без обмеження максимальним розміром з 01.06.2017 р., з урахуванням того, що судом встановлено протиправність застосування такого обмеження. Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги позивача про зобов'язання здійснювати виплату пенсії без застосування обмеження максимальним розміром, оскільки, на переконання суду такі вимоги є передчасними, а судовому захисту підлягає лише порушене право з огляду на положення ст. 5 КАС України.
Суд вважає належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача, враховуючи ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 245 КАС України, є саме зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача виходячи із наданих повноважень адміністративного суду, встановлених ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.
Так, за приписами ст.245 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії.
Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 р. (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» констатував: 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.
Таким чином, суд приходить до висновку, що задоволення позовних вимог позивача про зобов'язання провести перерахунок та здійснити виплату пенсії позивачу без обмеження максимальним розміром з 01.06.2017 р. є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.
Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо.
За наведених обставин у сукупності, позовна заява підлягає задоволенню в частині визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо встановлення обмеження максимальним розміром належної ОСОБА_1 пенсії на рівні десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність починаючи з 01.06.2017 р. та зобов'язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області провести перерахунок та здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром на рівні десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 01.06.2017 року з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.
Відповідно до ч.2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на часткове задоволення позову (з коригуванням обраного способу судового захисту з метою дотримання права особи на належний соціальний захист в частині позовної вимоги 2), судовий збір належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області у розмірі 704,80 грн.
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 132, 139, 246-247, 249, 255, 297 КАС України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити частково;
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо встановлення обмеження максимальним розміром належної ОСОБА_1 пенсії на рівні десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність починаючи з 01.06.2017 р.;
Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром на рівні десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 01.06.2017 року з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ПФУ у Дніпропетровській області судові витрати на користь ОСОБА_1 в розмірі 704,80 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 24 січня 2019 року.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили 24.01.19 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді В.С. Віхрова В.С. Віхрова Ю.Ю. Ковтун