Справа № 826/10229/18
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.

за участю секретаря Антоненко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 жовтня 2018 року

у справі №826/10229/18 (розглянутої у порядку письмового провадження)

за позовом ОСОБА_2

до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, в якому просив визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо врахування до призначеної йому полковнику запасу, учаснику бойових дій в АТО пенсії з урахуванням усіх сум складових грошового забезпечення, які були йому нараховані, у тому числі щомісячної додаткової грошової винагороди та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових витань, індексація, одноразова грошова допомога в разі звільнення з військової служби, винагорода за безпосередню участь в АТО, винагорода за тривалу безперервну військову службу, премія згідно Дисциплінарного статуту, компенсація за невикористану відпустку) за останні місяці служби підряд перед звільненням, які входили до розрахунку пенсії, до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія та про зобов'язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок призначеної йому пенсії з моменту її призначення з урахуванням усіх сум складових грошового забезпечення, які були йому нараховані, у тому числі щомісячної додаткової грошової винагороди та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових витань, індексація, одноразова грошова допомога в разі звільнення з військової служби, винагорода за безпосередню участь в АТО, винагорода за тривалу безперервну військову службу, премія згідно Дисциплінарного статуту, компенсація за невикористану відпустку) за останні місяці служби підряд перед звільненням, з урахуванням довідки від 06.04.2018 № 305/667, виданої Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України, і виплатити різницю, що утворилась з моменту призначення пенсії до моменту фактичного перерахунку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем при призначенні пенсії в 2016 році протиправно не включено до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії, усі одноразові щомісячні додаткові грошові винагороди та одноразові додаткові види грошового забезпечення (грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових витань, індексація, одноразова грошова допомога в разі звільнення з військової служби, винагорода за безпосередню участь в АТО, винагорода за тривалу безперервну військову службу, премія згідно Дисциплінарного статуту, компенсація за невикористану відпустку).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо врахування грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, щомісячної додаткової грошової винагороди, винагороди за безпосередню участь в АТО, премії згідно Дисциплінарного статуту ЗСУ при обчисленні ОСОБА_2 розміру основної пенсії. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії на підставі довідки Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України від 06.04.2018 №305/667 з включенням до складу грошового забезпечення грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, щомісячної додаткової грошової винагороди, винагороди за безпосередню участь в АТО, премії згідно Дисциплінарного статуту ЗСУ. В іншій частині позову - відмовлено.

Не погоджуючись частково з рішенням суду першої інстанції позивачем, подано апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції шляхом викладення резолютивної частини рішення в іншій редакції. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду в цій частині, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення, оскільки суд мав можливість вийти за межі позовних вимог за для з'ясування факту звернення з усною заявою представника позивача щодо повернення коштів.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції безпідставно не враховано та не застосовано статтю 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відгук (заперечення) на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги та просив змінити рішення суду першої інстанції.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно зі статтями 315, 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідач, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду слід змінити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на підставі довідки про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії від 26.10.2016 №305/633.

11 травня 2018 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України від 06.04.2018 № 305/667.

Листом від 11.06.2018 за № 16507/03 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача, що в статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та пункті 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" не зазначені такі види грошового забезпечення як щомісячна додаткова грошова винагорода, одноразові додаткові види грошового забезпечення, премії, винагорода за безпосередню участь в АТО, індексації, грошова допомога в разі звільнення з військової служби, а тому їх не може бути враховано до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії. Також в листі зазначено, що премії, які мають разовий характер не можуть бути враховані до грошового забезпечення для визначення розміру пенсії.

Вважаючи протиправною відмову відповідача позивач звернувся із даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, дійшов висновку про протиправність відмови Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо врахування грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, щомісячної додаткової грошової винагороди, винагороди за безпосередню участь в АТО, премії згідно Дисциплінарного статуту ЗСУ при обчисленні позивачу розміру основної пенсії, виходячи з розміру грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням зі служби. Також суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для зобов'язання відповідача здійснити відповідний перерахунок пенсії на підставі довідки Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України від 06.04.2018 №305/667.

Однак колегія суддів не може погодитись в повній мірі з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною третьою статті 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011р. - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною першою статті 101 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів:

- відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;

- щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Згідно з пунктами 3, 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осі" (чинній на момент виникнення спірних правовідносин) затверджено, зокрема, схеми посадових окладів осіб рядового і начальницького складу; схеми окладів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у розмірах; додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, та надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, у тому числі установлювати: посадові оклади військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, посади яких не передбачені цією постановою, за аналогічними посадами; здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення; надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Наведені правові норми вказують, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, премія згідно Дисциплінарного статуту ЗСУ, щомісячна додаткова грошова винагорода, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі №346/2949/17.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої про протиправність відмови Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо врахування грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, щомісячної додаткової грошової винагороди, винагороди за безпосередню участь в АТО, премії згідно Дисциплінарного статуту ЗСУ при обчисленні позивачу розміру основної пенсії, виходячи з розміру грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням зі служби, а тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для зобов'язання відповідача здійснити відповідний перерахунок пенсії на підставі довідки Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України від 06.04.2018 №305/667.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини другої статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перерахунок пенсії, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам сімей, провадиться з першого числа місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минули час може бути виплачено йому не більше як за 12 місяців.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 11.05.2018 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України від 06.04.2018 № 305/667.

Враховуючи зазначені вище норми законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що саме з моменту звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії, виникають правові підстави для зобов'язання відповідача здійснити відповідний перерахунок пенсії на підставі довідки Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України від 06.04.2018 №305/667, тобто з 01.05.2018.

Щодо посилання апелянта про врахування під час перерахунку пенсії сум одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористану відпустку, колегія суддів не бере до уваги з огляду на наступне.

За змістом частини третьої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсія військовослужбовців обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Ця норма не містить положень про включення до грошового забезпечення такої виплати, як одноразова грошова допомога при звільненні. Правові підстави для її виплати встановлено статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та статтею 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які пов'язані зі звільненням особи зі служби.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що хоча вказана виплата й підпадає під ознаки одноразової допомоги, але має інше правове призначення, а саме: відноситься до разових платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема військовослужбовців. За цими ознаками одноразова грошова допомога при звільненні не може входити до додаткового грошового забезпечення, яке повинно враховуватися при нарахуванні пенсії.

Адже, одноразова допомога при звільненні не пов'язана з виконанням позивачем своїх службових обов'язків та отриманням за це грошової допомоги, її виплата зумовлена саме фактом звільнення зі служби, юридична природа якого не дає підстав визнати цю виплату складовою грошового забезпечення.

Аналогічну правову позицію висловлено у постанові Верховного Суду від 03 квітня 2018 року у справі №345/2849/17.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України "Про відпустки" у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Проте, норми статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" не містять положень про такий вид грошового забезпечення, як компенсація за невикористану відпустку.

Грошова компенсація за невикористані дні відпустки по своїй суті є одноразовою виплатою, однак за своєю правовою природою не пов'язана з виконанням позивачем своїх службових обов'язків і має компенсаційний характер, пов'язаний із фактом звільнення.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що грошова компенсація за невикористану відпустку при звільненні не входить до складу грошового забезпечення, з якої обчислюється пенсія.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 березня 2018 року у справі №348/1408/17.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Колегія суддів враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов'язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві здійснити перерахунок пенсії з включенням до складу грошового забезпечення грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, щомісячної додаткової грошової винагороди, винагороди за безпосередню участь в АТО, премії згідно Дисциплінарного статуту ЗСУ здійснити перерахунок з 01.05.2018.

З огляду на зазначене, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині дати здійснення перерахунку та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії на підставі довідки Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України від 06.04.2018 №305/667 з включенням до складу грошового забезпечення грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, щомісячної додаткової грошової винагороди, винагороди за безпосередню участь в АТО, премії згідно Дисциплінарного статуту ЗСУ починаючи з 01.05.2018.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 310, 317, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва ввід 16 жовтня 2018 року змінити, виклавши абзац 3 резолютивної частини в наступній редакції:

«Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії на підставі довідки Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України від 06.04.2018 №305/667 з включенням до складу грошового забезпечення грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, щомісячної додаткової грошової винагороди, винагороди за безпосередню участь в АТО, премії згідно Дисциплінарного статуту ЗСУ починаючи з 01.05.2018».

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст постанови виготовлено 24 січня 2019 року.