Справа № 466/9292/18
Суддя: Невойт П. С.
Дата ухвалення: 2019-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/9292/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2018 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.,

секретаря с/з ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №3 УПП у Львівській області ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, третьої особи Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

21.11.2018 ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м.Львова з адміністративною позовною заявою до інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №3 УПП у Львівській області ОСОБА_3 та просить суд скасувати постанову від 14 листопада 2018 року серії НК №625119 у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП.

Позовні вимоги мотивовано тим, що постанова у справах про адміністративні правопорушення є незаконною та безпідставною, оскільки інспектор виніс постанову в якій зазначив, що він здійснив стоянку посеред проїзної частини та створив перешкоду для інших транспортних засобів, унеможливлюючи їх рух, чим порушив вимоги п.15.10д ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 122 КУпАП без зясування всіх обставин, що мали значення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, також працівник патрульної поліції розяснив йому прав та обовязків, не було представлено жодних доказів вчинення правопорушення в тому числі фото чи відеофіксація правопорушення. Зазначає також, що за кермом він не перебував, а тому працівники поліції склали протокол не на ту особу.

Позивач в судове засідання не прибув, однак скерував на адресу суду заяву від 27.12.2018 про розгляд справи у його відсутності за наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідач у судове засідання не прибув, відзиву на позовну заяву ним подано не було, заяв про відкладення судового засідання не надходило.

На підставі ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Ухвалою від 22.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі в порядку спрощеного провадження.

Дослідивши матеріали позовної заяви, зясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, суд дійшов такого.

Із змісту ст.5 КАС України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 14.11.2018 постановою серії НК №625119 від 14.11.2018 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КпАП України та накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Згідно постанови, ОСОБА_2 керуючи автомобілем ОСОБА_4 д.нз. ВС2891ЕО 14.11.2018 о 09.50 год на перехресті вул.Героїв УПА та вул.Смаль- Стоцького у м.Львові здійснив стоянку у місці, де ТЗ, що стоїть унеможливлює рух інших учасників дорожнього руху, чим порушив п.15.10 д ПДР України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов'язані з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності і ін.

Відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395 згідно розділу ІІІ пункту 2 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі». Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ст.80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), ч. 1, 2, 3, ,5 і 6 ст. 121, ст. 121-1, 121-2. ч. 1, 2 і 3 ст. 122. ч. 1 ст. 123. ст. 124-1. ст. 125, 126. ч. 1. 2 і 3 ст. 127, ст. 128, 129, ст. 132-1, ч. 6 і 11 ст. 133-1, ч. 1, 2 і 3 ст. 140 КУпAП.

Згідно з ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Диспозицією ч. 3 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У відповідності до п. 15.10. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ України № 1306 «в» від 10.10.2001 р. зі змінами, стоянка забороняється: a) у місцях, де заборонена зупинка; б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками); в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м; г) ближче 50 м від залізничних переїздів; ґ) поза населеними пунктами в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів поздовжнього профілю дороги з видимістю або оглядовістю менше 100 м хоча б в одному напрямку руху; д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів; е) ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства; є) на газонах.

З оглянутих фотороздруківок, наданих позивачем, вбачається, що транспортний засіб, яким керував позивач розташований та проїжджій частині дороги та робить неможливим рух інших транспортних засобів, а тому складення постанови за цими правопорушенням, суд вважає правомірним і таким, що відповідає вимогам законодавства.

З огляду на наведене суд не приймає до уваги посилання позивача на той факт, що він не порушував Правила дорожнього руху України та не вчиняв адміністративного правопорушення, оскільки відсутні докази у справі.

Посилання позивача на те, що відповідач позбавив його можливості у повному обсязі скористатися наданими йому правами, що відповідач порушив вимоги ст.ст. 245, 251 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, а також те, що відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, судом до уваги не приймаються та відхиляються, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Посилання позивача на те, що працівники патрульної поліції не мали права розглядати справу про адміністративне правопорушення на місці вчинення та зобовязані були скласти протокол є неприйнятними, з огляду на те, що приписами ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до п.2 Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і пятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Проаналізувавши в сукупності здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що позивачем не доведена неправомірність дій працівника патрульної поліції ОСОБА_3, пов'язаних зі винесенням постанови в справі про адміністративні правопорушення серії НК №625119 від 14.11.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 510 грн., а тому позов є необґрунтованим, а постанова по справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є такою, що відповідає вимогам ст.ст.283-284 КУпАП і дії відповідача є правомірними.

Керуючись ст. ст. 241-246, 286 КАС України, суд, -

ухвалив :

у задоволенні позову ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 14 листопада 2018 року серії НК № 625119 відносно ОСОБА_2 за ч.3 ст.122 КУпАП відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, а особою, яка не була у судовому засіданні - з моменту отримання копії рішення.

Повний текст рішення складений 04.01.2019.

Суддя ОСОБА_5