Справа № 360/4358/18
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

24 січня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4358/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Біловодського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Біловодського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі відповідач), в якій позивач просить:

-визнати протиправною бездіяльність Біловодського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо припинення виплати пенсії позивачу;

- зобовязати Біловодське обєднане управління Пенсійного фонду України Луганської області відновити виплату пенсії позивачу та виплатити виниклу заборгованість з 01.04.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 15.05.2017 ОСОБА_1 зареєструвалась на підконтрольній Україні території в с. Зориківка Міловського району у звязку з чим, Управління соціального захисту населення Міловської районної адміністрації вилучило у позивача довідку переселенця, оскільки ОСОБА_1 має постійне місце реєстрації на підконтрольній території України. 12.10.2018 позивач звернулась до Біловодського ОУПФУ Луганської області з заявою про переведення пенсійної справи з попереднього пенсійного фонду, пізніше до заяви додала довідку УСЗН про те, що позивач не перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа. Однак, 29.10.2018 року відповідач відмовив у поновленні пенсії по втраті годувальника з причин не надання довідки внутрішньо переміщеної особи.

З посиланням на норму частини першої статті 47 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, якою передбачено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України, позивач вважає, що невиплата відповідачем пенсії з 01 квітня 2017 є протиправною, а тому він звернувся з цим позовом до суду.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог. На обґрунтування зазначив, що в липні 2018 року ОСОБА_1.В. звернулась до відповідача з заявою про взяття на облік її пенсійної справи з Володарського ОУПФУ Донецької області. Згідно паспорту ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: вул. Зорічна буд, 23, с. Зориківка, Міловського району Луганська область. Виплату пенсії позивачу не поновлено у звязку з її відсутністю на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб.

Судом у справі здійснено наступні процесуальні дії:

Ухвалою суду від 26 грудня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, поновлено строк звернення до суду, відстрочено сплату судового збору, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк. спр. 1-2).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання зареєстровано за адресою: вул. Зорічна, буд, 23, с. Зориківка, Міловського району Луганська область, отримує пенсію по втраті годувальника, що підтверджено наявними в матеріалах справи копіями: паспорта громадянина України (арк. спр. 9-11), довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (арк. спр. 11), довідкою про реєстрацію місця проживання (арк. спр. 13).

Згідно з матеріалами пенсійної справи позивача, копію яких надано відповідачем до матеріалів справи, 02.07.2018 позивач звернулася до Біловодського ОУПФУ Луганської області із заявою про взяття на облік її пенсійної справи (арк.спр. 32).

Біловодським ОУПФУ Луганської області направлено до Володарського ОУПФУ Донецької області запит пенсійної справи на ОСОБА_1 (арк. спр. 31).

З наданих представником відповідача документів, судом встановлено, що Біловодське ОУПФУ будь-якого рішення щодо припинення виплати позивачу пенсії не приймалося.

В листі від 29.10.2018 № 254/Л-14 відповідачем надано відповідь на заяву ОСОБА_1 щодо виплати пенсії, в якому зазначено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам призначення та продовження виплати пенсій особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, здійснюється за місцем перебування таких осіб на обліку в місцевих управліннях праці та соціального захисту населення, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509. Таким чином, позивачу буде поновлено пенсію після надання довідки внутрішньо переміщеної особи відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509.

Також, відповідач повідомив, що ОСОБА_1 одержувала пенсію за електронною пенсійною справою у Володарському ОУПФУ Донецької області з 01.08.2014 по 31.03.2017. (арк.спр. 17-18).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і відзив учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі Закон № 1788-XII) та від 9 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-IV), зокрема, у стаття 1 і 8 відповідно.

Названими правовими нормами Законів визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених Законом № 1788-XII. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами. Право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого Законом № 1058-IV пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Позивач є громадянином України і у відповідності до частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV за наявності відповідного страхового стажу набула право на отримання пенсії за віком, яка була їй призначена у вересні 1984 року.

Статтею 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

За правилами частини 2 статті 49 Закону № 1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Пунктом 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 7 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі - Порядок 22-1), поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Пунктом 2.9 цього ж Порядку передбачено, що подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

З матеріалів справи слідує, що позивач після реєстрації свого місця проживання у ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулася до відповідача із заявою про взяття її пенсійної справи на облік та поновлення виплати пенсії на загальних підставах. На підтвердження реєстрації місця свого проживання у ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачем до заяви додано копію паспорта громадянина України.

Судом встановлено, що відповідачем не прийнято жодного рішення за заявою позивача, що є порушенням вимог статті 49 Закону № 1058-IV.

З листа відповідача судом встановлено, що підставою для відмови у взятті на облік пенсійної справи позивача та поновлення пенсії стала відсутність довідки внутрішньо переміщеної особи, що є безпідставним, оскільки жодною нормою Закону № 1058-IV не передбачено, що для виплати пенсії на загальних підставах необхідно надавати довідку внутрішньо переміщеної особи або довідку про відмову повноважним органом у її видачі.

Слід зазначити, що до спірних правовідносин не застосовується законодавство, яким врегульовано питання виплати (відновлення) пенсії внутрішньо переміщеним особам за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообовязкового державного страхування, як от Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365, оскільки позивач не є внутрішньо переміщеною особою.

Суд також зазначає, що згідно з частиною другої статті 2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, суд зазначає, що для постановлення на пенсійний облік як отримувача пенсії за віком позивачу не потрібно надавати Біловодському обєднаному управлінню Пенсійного фонду України Луганської області ані довідку про взяття її на облік як внутрішньо переміщеної особи, ані відмову у наданні такої довідки. Відповідно, вимога відповідача про надання таких документів є протиправною та такою, що порушує право позивача на отримання пенсійних виплат, яке закріплено в Конституції України, яка є основним законом держави, та Законах України.

Більш того, суд вважає, що неможливість отримання відповідачем паперової пенсійної справи позивача з територіального органу ПФУ, на обліку в якому раніше перебувала позивач, внаслідок проведення антитерористичної операції на території Луганської області та нездійснення органами УПФУ своїх повноважень на такій території, тобто, неможливість виконання субєктом владних повноважень своїх обовязків внаслідок настання обставин непереборної сили, не може призводити до настання негативних наслідків для позивача та бути перешкодою у поновленні виплати пенсії позивачу.

Оскільки судом встановлено, що у паспорті позивача зазначено, що позивач зареєстрована з 15 травня 2017 року за адресою: вул. Зарічна, буд. 23 с. Зориківка, Міловського району Луганської області, тобто на території, яка контролюється українською владою, суд дійшов висновку, що позивач правомірно звернулась до Біловодського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області із заявою про взяття її на облік, як отримувача пенсії за віком, а відповідач неправомірно не вчинив дій, про які просила позивач, а саме, взяти на облік її пенсійну справу та здійснити нарахування та виплату пенсійних виплат, тобто, допустив протиправну бездіяльність.

Зважаючи на те, що судом встановлено, що відповідач мав усі умови для виконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити, а саме: постановити позивача на облік та виплачувати пенсію, однак протиправно від них утримався, суд вважає за необхідне визнати бездіяльність відповідача протиправною.

Відповідно, вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не поновлення виплати позивачу раніше призначеної пенсії та зобовязання відповідача поновити таку виплату є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких вона просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає обєкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним (ефективним).

Так, суд вважає, що додатково до обраного позивачем способу захисту її порушених прав слід зобовязати Біловодське ОУПФУ Луганської області у відповідності до покладених на нього обов'язків по нарахуванню та виплаті пенсій особам, зареєстрованим на території в тому числі Міловського району, взяти позивача на пенсійний облік за матеріалами електронної пенсійної справи.

Суд вважає, що в іншому випадку буде створена абсурдна та дискримінаційна ситуація, за якої позивачу як внутрішньо переміщеній особі або особі, якій відмовлено у наданні статусу внутрішньо переміщеної особи, можливе поновлення нарахування та виплати раніше призначеної пенсії, проте у позивача, як особи, яка отримала реєстрацію постійного місця проживання на території Міловського району Луганської області, така можливість відсутня.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що обовязок відповідача поновити за судовим рішенням виплату позивачу пенсії з 01 квітня 2017 року охоплює й обовязок відповідача виплатити позивачу заборгованість з виплати пенсії, що утворилася з 01 квітня 2017 року та не потребує додаткового зобовязання за судовим рішенням.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки, присуджені позивачу виплати є періодичними та здійснюються з Державного бюджету, суд вважає необхідним допустити цю постанову до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Ухвалою суду від 26.12.2018 відстрочено позивачу сплату судового збору по даній адміністративній справі у розмірі 704,80 грн до ухвалення судового рішення в даній справі.

Відповідно до частини другої статті 133 КАС України, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги фактично підлягають задоволенню повністю, лише з корегуванням способу захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне судовий збір у розмірі 704,80 грн стягнути до Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Біловодського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити дії, задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Біловодського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо не взяття на облік пенсійної справи ОСОБА_1 та не поновлення виплати раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 за заявою від 02 липня 2018 року.

Зобовязати Біловодське обєднане управління Пенсійного фонду України Луганської області (місцезнаходження: 92800, Луганська область, смт. Біловодськ, вул. Центральна, буд. 77, код за ЄДРПОУ- 41247269) взяти на пенсійний облік пенсійну справу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце реєстрації: вул. Зорічна буд, 23, с. Зориківка, Міловського району Луганська область, та поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Біловодського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області до Державного бюджету України судовий збір у сумі 704,80 грн (сімсот чотири гривні 80 коп.).

Рішення суду звернути до негайного виконання у межах виплати ОСОБА_1 пенсії за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_2