Справа № 826/18861/16
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.,

при секретарі: Андрієнко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" до Південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просило визнати протиправною бездіяльність Південної ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області щодо повернення ТОВ "Карпатигаз" як оператору спільної діяльності між ПАТ "Укргазвидобування", компанією Місен Енетерпрайзес АБ та ТОВ "Карпатигаз" за договором № 3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10.06.2002 року помилково та надміру сплачених грошових зобов'язань у розмірі 89.421.356,28 грн.; зобов'язати Південну ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області прийняти висновок про повернення з Державного бюджету України ТОВ "Карпатигаз" як оператору спільної діяльності між ПАТ "Укргазвидобування", компанією Місен Енетерпрайзес АБ та ТОВ "Карпатигаз" за договором № 3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10.06.2002 року сум помилково та надміру сплачених грошових зобов'язань у розмірі 89.421.356,28 грн. (вісімдесят дев'ять мільйонів чотириста двадцять одна тисяча триста п'ятдесят шість гривень 28 коп.) та подати його для виконання Управлінню державної казначейської служби України у Валківському районі Харківської області.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що ним надміру сплатлачено суми грошових зобов'язань з плати за користування надрами для видобування газового конденсату та природного газу, нарахованих за період з 03.08.2014 по 31.12.2014 року.

На думку Позивача, в зазначений період діяли норми Податкового кодексу України, які встановлювали різні ставки податку за користування надрами. Незважаючи на сплату позивачем грошових зобов'язань відповідно до Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України" від 31.07.2014 року № 1621-VII, яким передбачались ставки у більшому розмірі, застосуванню підлягали ставки, визначені підпунктом 263.9.1 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України. Як зазначено в позовній заяві, розмір помилково та надміру сплачених позивачем грошових зобов'язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин у сумі 89.421.356,28 грн. підлягають поверненню як надміру та помилково сплачені. Проте, Відповідачем не підготовлено висновок про повернення відповідних сум надміру та помилково сплачених коштів та не подано його до відповідного органу казначейської служби.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 серпня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області щодо неприйняття висновку та не надіслання його органу казначейської служби про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань у розмірі 89.421.356,28 грн. (вісімдесят дев'ять мільйонів чотириста двадцять одна тисяча триста п'ятдесят шість грн. 28 коп.) Товариству з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" як оператору спільної діяльності між Публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування", компанією Місен Ентерпрайзес АБ та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" за договором про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10 червня 2002 року № 3.

Зобов'язано Південну об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Харківської області прийняти висновок про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" надміру сплачених грошових зобов'язань у розмірі 89.421.356,28 грн. (вісімдесят дев'ять мільйонів чотириста двадцять одна тисяча триста п'ятдесят шість грн. 28 коп.) як оператору спільної діяльності між Публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування", компанією Місен Ентерпрайзес АБ та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" за договором про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10 червня 2002 року № 3 та подати висновок до Управління Державної казначейської служби України у Валківському районі Харківської області.

Не погоджуючись з постановленим судовим рішення, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Відповідач не погоджується з рішенням суду першої інстанції, та посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Відповідач зазначає, що Позивачем до контролюючого органу не подавались уточнюючі податкові декларації з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за серпень-грудень 2014 року, а відповідно і переплата, яка б підлягала поверненню, як помилкова або надміру сплачена на інтегрованій картці платника податків відсутня.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "Карпатигаз" є оператором спільної діяльності за договором від 10.06.2002 року № 3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи, укладеним між ПАТ "Укргазвидобування", компанією Місен Ентерпрайзіс АБ та ТОВ "Карпатигаз", відповідно до статей 1134, 1135 Цивільного кодексу України на позивача покладено ведення спільних справ, бухгалтерського обліку, складання фінансової звітності, подання податкової звітності та сплату податків. До позову додано додаткову угоду від 25.02.2011 року № 4, за якою до спільної діяльності залучено компанію Місен Ентерпрайзіс АБ та визначено оператором ТОВ "Карпатигаз". Відповідачем наведені обставини не заперечувались.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" додатково взято на облік як платника податків - учасника договору про спільну діяльність, відповідального за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору в Державній податковій інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві, що підтверджується довідкою від 11.10.2013 року № 1287/2659-18-05-15. Позивач також перебуває на обліку за неосновним місцем обліку в Нововодолазькій міжрайонній державній податковій інспекції ГУ ДФС у Харківській області (Валківське відділення).

До позову додано заяву ТОВ "Карпатигаз" від 06.07.2016 року № 06/07-3, адресовану Нововодолазькій ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області (Валківське відділення), про повернення помилково та надміру сплачених грошових коштів, в якій товариство просило повернути 89.421.356,28 грн. помилково та надміру сплачених грошових зобов'язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин, нарахованих за період з серпня по грудень 2014 року, шляхом погашення грошових зобов'язань з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на Нововодолазьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Харківській області, незалежно від виду бюджету.

Листом від 29.07.2016 року № 1047/10/20-16-06-12 Валківське відділення Південної ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області повідомило позивача, що станом на 14.07.2016 року переплата в інтегрованій картці платника податків з рентної плати за користування надрами за видобування природного газу по підприємству складає 0,00 грн. та з рентної платі за користування надрами для видобування газового конденсату 521,40 грн., тому заявлена підприємством у листі від 06.07.2016 року № 06/07-3 переплата з плати за користування надрами для видобування корисних копалин в сумі 89.421.356,28 грн. є такою, що не відповідає дійсності.

Позивач, вважаючи, що Відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо повернення помилково та надміру сплачених грошових зобов'язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин, звернувся до суду за захистом своїх інтересів.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що застосуванню підлягали ставки, визначені підпунктом 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 ПК України, відтак ТОВ "Карпатигаз" сплачено за користування надрами для видобування корисних копалин в період з 03.08.2014 року по 31.12.2014 року у більшому розмірі, різниця становила - 89.421.356,28 грн., наявність такої переплати дає право платнику податку на подання заяви про повернення відповідної суми надміру сплаченого податку, дотримання Позивачем процедури, встановленої статтею 43 ПК України щодо звернення з заявою в 1095-денний строк та відсутність податкового боргу станом на час подання заяви та судового розгляду справи, а тому обґрунтованими є вимоги Позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов'язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (у редакції, чинній на час узгодження позивачем податкових зобов'язань зі сплати за користування надрами за період з серпня-грудня 2014 року; далі - ПК України).

Відповідно до підпункту 21 пункту 1 Розділу І Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України" від 31.07.2014 року № 1621-VII (набрав чинності 03.08.2014 року) внесено зміни, в тому числі, до ПК України. Вказаним Законом Розділ ХХ "Перехідні положення" ПК України доповнено підрозділом 9-1 такого змісту: "1. Тимчасово, до 1 січня 2015 року, встановлюються такі особливості застосування деяких норм розділу XI "Плата за користування надрами" цього Кодексу. 1.1. Ставки плати за користування надрами для видобування нафти, конденсату, газу природного, залізної руди, визначені підпунктом 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 цього Кодексу, встановлюються на період, визначений абзацом першим цього пункту, у відсотках від вартості товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) у відповідних розмірах: конденсат - 45 % (з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 метрів); газ природний ( будь-якого походження) - 55% (з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 метрів).

Судом першої інстанції встановлено, що Позивачем у період з серпня по грудень 2014 року нараховано та сплачено за користування надрами.

З видобування газового конденсату в розмірі 13.068.339,56 грн. із застосуванням ставки 45 %:

- за серпень 2014 року 3.212.471.11 грн., відповідно до податкового розрахунку від 22.09.2014 №181 та платіжного доручення від 29.09.2014 року № 7480;

- за вересень 2014 року 2.840.658,53 грн., відповідно до податкового розрахунку від 14.10.2014 №201 та платіжного доручення від 30.10.2017 року № 7992;

- за жовтень 2014 року 2.655.851,86 грн., відповідно до податкового розрахунку від 17.11.2014 №225 та платіжного доручення від 28.11.2014 року № 8437;

- за листопад 2014 року 2.485.734,98 грн., відповідно до податкового розрахунку від 15.12.2014 №248 та платіжного доручення від 26.12.2014 року № 8863;

- за грудень 2014 року 1.873.623,08 грн., відповідно до податкового розрахунку від 13.01.2015 №271 та платіжного доручення від 30.01.2015 року № 243;

З видобування природного газу в розмірі 181.600.456,11 грн. із застосуванням ставки 55 %:

- за серпень 2014 року 37.119.770,45 грн., відповідно до податкового розрахунку від 22.09.2014 №181 та платіжного доручення від 29.09.2014 року № 7481;

- за вересень 2014 року 36.487.366,91 грн., відповідно до податкового розрахунку від 14.10.2014 №201 та платіжного доручення від 30.10.2014 року № 7993;

- за жовтень 2014 року 36.107.396,45 грн., відповідно до податкового розрахунку від 17.11.2014 №225 та платіжного доручення від 28.11.2014 року № 8438;

- за листопад 2014 року 35.138.403,30 грн., відповідно до податкового розрахунку від 15.12.2014 №248 та платіжного доручення від 26.12.2014 року № 8864;

- за грудень 2014 року 36.747.519,00 грн., відповідно до податкового розрахунку від 13.01.2015 №271 та платіжного доручення від 30.01.2015 року № 244.

Загальний розмір сплаченої плати за користування надрами для видобування склав 194.668.795,67 грн., що не заперечувалось представником податкового органу.

При цьому, підпунктом 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 ПК України (в редакції станом на дату набрання чинності Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України") визначалось, що ставки плати за користування надрами для видобування корисних копалин встановлюються у відсотках від вартості товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини). Зокрема, ставка для газу природного - 28% (з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 метрів), для газового конденсату - 42% (з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 метрів).

Позивач вважає, що сплатив надміру суми грошових зобов'язань за користування надрами, нарахованих з 03.08.2014 по 31.12.2014, оскільки з 01.04.2014 внесені зміни до підпункту 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 ПК України та встановлені ставки плати за користування надрами для видобування, які підлягали застосуванню.

На думку позивача, розмір плати за користування надрами для видобування корисних копалин (природного газу та газового конденсату) за період з 03.08.2014 по 31.12.2014, виходячи зі ставок, встановлених підпунктом 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 Податкового кодексу України, повинен був становити 105.247.439.39 грн.

З видобування газового конденсату в розмірі 12.208.804,88 грн. із застосуванням ставки 42%: - за серпень 2014 - 3.009.994,32 грн.; - за вересень 2014 - 2.651.281,30 грн.; - за жовтень 2014 - 2.478.795,08 грн.; - за листопад 2014 - 2.320.019,32 грн.; - за грудень 2014 - 1.748.714.86 грн.

З видобування природного газу в розмірі 93.038.634,51 грн. із застосуванням ставки 28%: - за серпень 2014 - 19.484.830,91 грн.; - за вересень 2014 - 18.575.386,80 грн.; - за жовтень 2014 - 18.381.947,28 грн.; - за листопад 2014 - 17.888.641,67 грн.; - за грудень 2014 - 18.707.827,85 грн.

Отже, за твердженням Позивача, розмір помилково та надміру сплачених грошових зобов'язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за період з 03.08.2014 року по 31.12.2014 року склав 89.421.356,28 грн.

Щодо посилання контролюючого органу про те, що до вказаних правовідносин підлягали застосуванню положення ПК України зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України" від 31.07.2014 року № 1621-VII, яким встановлювались особливості сплати за користування надрами для видобування корисних копалин до 01.01.2015 року, колегія суддів зазначає таке.

Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України" від 31.07.2014 року № 1621-VII на підставі якого нараховувались та сплачувались податкові зобов'язання, не є законом, який містить виключно положення про внесення змін до ПК України, внесення змін цим Законом не відповідало процедурі, передбаченій ПК України, який після внесення змін одночасно містив дві суперечливих норми з плати за користування надрами для видобування корисних копалин, платником яких був позивач.

Статтею 2 ПК України визначалось, що зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

За приписами пункту 7.3 статті 7 ПК України будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Зі змісту Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України" вбачається, що зміни вносились, у тому числі до: Податкового кодексу України; Бюджетного кодексу України; Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів"; Закону України "Про депозитарну систему України"; Закону України "Основи законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування"; Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування";Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"; Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Таким чином, на думку суду першої інстанції, наведене підтверджує доводи Позивача, що Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України" містить положення, якими вносяться зміни до інших законів, а не лише до ПК України, з чим погоджується колегія суддів.

Підпунктом 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 ПК України одним з принципів податкового законодавства ПК України визначає принцип стабільності, за яким зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Подібне положення передбачалось частиною третьою статті 27 Бюджетного кодексу України (у редакції, чинній на час існування спірних відносин), відповідно до якого закони України або їх окремі положення, які впливають на показники бюджету і приймаються після 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим, крім передбаченого Законом України "Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну "Укроборонпром" та забезпечення їх стабільного розвитку."

Згідно з ПК України ставкою податку визнається розмір податкових нарахувань на (від) одиницю (одиниці) виміру бази оподаткування (пункт 25.1 статті 25), плата за користування надрами віднесена до загальнодержавних податків (підпункт 9.19. пункту 9.1 статті 9).

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України" від 31.07.2014 №1621-VII визначалось, що на період до 01.01.2015 року встановлюються ставки плати за користування надрами для видобування нафти, конденсату, газу природного, залізної руди, визначені підпунктом 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 ПК України в більших розмірах, закон набрав чинності з 03.08.2014 року та передбачав ставки плати за користування надрами для видобування корисних копалин до 01.01.2015 року.

Таким чином, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України" визначено нові ставки, тому з урахуванням принципу стабільності, передбаченого ПК України, такі ставки не могли застосовуватись у 2014 році.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що застосуванню підлягали ставки, визначені підпунктом 263.9.1 пункту 263.9 статті 263 ПК України.

Відтак, ТОВ "Карпатигаз" сплачено за користування надрами для видобування корисних копалин в період з 03.08.2014 року по 31.12.2014 року у більшому розмірі, різниця становила - 89.421.356,28 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 липня 2016 року Позивач звернувся до податкового органу з заявою № 06/07-3 про повернення надміру та помилково сплачених грошових зобов'язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин, у задоволенні якої листом від 29 липня 2016 року № 1047/10/20-16-06-12 було відмовлено.

За приписами пункту 43.1 статті 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Згідно з підпунктом 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 ПК України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Положеннями пункту 14.1 статті 14 ПК України визначалось: грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39); податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (14.1.156.); надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату; (підпункт 14.1.115); помилково сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату надійшли до відповідного бюджету від юридичних осіб (їх філій, відділень, інших відокремлених підрозділів, що не мають статусу юридичної особи) або фізичних осіб (які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності або не мають такого статусу), що не є платниками таких грошових зобов'язань (підпункт 14.1.182).

У даному випадку, Позивачем самостійно узгоджено податкові зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин у період з 03.08.2014 року по 31.12.2014 року шляхом подання відповідних розрахунків.

Надмірно сплачені грошові зобов'язання слід розуміти, як суму коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату. Митне та податкове законодавство не містить переліку причин, через які може статись помилкова та/або надмірна сплата сум платежів. Оскільки визначення розміру (суми) митних платежів здійснюється шляхом дій над кількісними числовими показникам (одиницями) виміру, не виключено, що операції з ними з якихось причин можуть призвести до неправильного (хибного) розрахунку чи обчислення сум платежів.

Підставами для перерахування надмірно сплачених грошових зобов'язань на час звернення з відповідною заявою до контролюючого органу є наявність переплати по податку та відсутність податкового боргу у платника податків.

Аналогіна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року справа № 818/1048/17 (№ К/9901/39/17 ).

Умовою повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань, окрім відсутності податкового боргу у платника податку незалежно від виду боргу, є воля самого платника податків, яка виражається шляхом подачі до відповідного контролюючого органу заяви про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі № 826/9835/16 (№ К/9901/42799/18).

Судом першої інстанції правомірно встановлено сплату Позивачем плати за користування надрами для видобування корисних копалин за період з 03.08.2014 по 31.12.2014 у більшому розмірі, який склав 89.421.356,28 грн., відповідно Позивач має право на надміру сплачені суми, з чим погоджується колегія суддів.

Крім того, на підтвердження відсутності податкового боргу Позивачем надано довідку ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, що контролюються органами доходів і зборів від 14.11.2016 року № 33137/10/26-59-17-02-11 та довідку ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від 25.06.2018 року № 18176/10/26-59-08-04-14.

Відповідно до статті 25 Бюджетного кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснює безспірне списання коштів.

Статтею 43 ПК України передбачалось: разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків (пункт 43.2); обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми (пункт 43.3); платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку (пункт 43.4);. контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету (пункт 43.5); повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані (пункт 43.6).

Позивач звернувся з заявою від 06.07.2016 року № 06/07-3 про повернення помилково та надміру сплачених грошових коштів, на яку листом від 29.07.2016 року № 1047/10/20-16-06-12 отримав відмову.

Також, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено відсутність податкового боргу, як станом на час звернення з відповідною заявою, так і на час судового розгляду справи, з чим погоджується колегія суддів.

За таких обставин, Відповідач зобов'язаний був сформувати відповідний висновок та подати його до органу казначейської служби.

Постановою Кабінету Міністрів України № 106 від 16 лютого 2011 року "Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету" (далі - Постанова № 106) встановлений перелік кодів бюджетної класифікації в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 зазначеної Постанови № 106 органи, що контролюють справляння надходжень бюджету забезпечують відповідно до законодавства здійснення постійного контролю за правильністю та своєчасністю надходження до державного та місцевих бюджетів податків, зборів, платежів та інших доходів згідно з переліком, а також ведення обліку таких платежів у розрізі платників з метою забезпечення повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів.

Пунктом 5 Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого 1146 (далі - Порядок № 1146) повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на пiдставi заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом ДФС на пiдставi поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним рiчним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надмiру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення.

З матеріалів справи вбачається, що податковий орган висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету не підготував та не подав його для виконання відповідному органу державної казначейської служби України.

При цьому, заявлених до повернення сум помилково та надмірно сплачених до державного бюджету Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" не отримувало.

У спірних правовідносинах стаття 43 ПК України встановлює взаємодію контролюючого органу (податкового органу) та органу державної казначейської служби, які діють як органи державної влади, представники одного відповідача - держави, через які держава набуває і здійснює свої права та обов'язки.

Також, у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи. Для визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною, особа, яка вважає, що її право порушене, повинна довести існування причинного зв'язку між такою протиправною бездіяльністю та її порушеним правом. Поряд з цим, бездіяльність суб'єкта владних повноважень може бути визнано протиправною адміністративним судом лише в тому випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій. Таким чином, бездіяльність це завжди пасивна поведінка, тобто відсутність з боку суб'єкта владних повноважень будь-яких дій.

Наведене в сукупності свідчить, що Відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо повернення Позивачу помилково та надміру сплачених грошових зобов'язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин, нарахованих за період з 03.08.2014 року по 31.12.2014 року.

Доводи Південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про те, що Позивачем не подавались уточнюючі податкові декларації з рентої плати за корисування надрами для видобування корисних копалин за серпень-грудень 2014 року, а тому переплата яка б підлягала поверненню на інтергованій картці платника податків відсутня, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані твердження Відповідача не спростовують висновки суду про наявність переплати грошових зобов'язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин.

Також, посилання Південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про те, що суд при вирішенні спору в частині зобов'язання Відповідача втрутився у його дискреційні повноваження не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Так, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Таким чином, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Сhahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ЕСНК 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

За приписами частини 4 вказаної статті у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Таким чином, суд наділений повноваженнями щодо зобов'язання відповідача прийняти рішення, і це прямо вбачається з п. 4 ч. 2, ч. 4 ст. 245 КАС України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що викладені в позовній заяві доводи ТОВ "Карпатигаз"є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Позивача, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 серпня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст складено 22.01.2019 року.