Справа № 0440/5211/18
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2018 року Справа № 0440/5211/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2,
позивача представника позивача представника відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови
- визнати протиправною постанову Головного управління Держпраці в Дніпропетровській області № ДН496/264/АВ/ТД/ІП-ФС/297 від 25 травня 2018 року про накладення штрафу на фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 в сумі 446760,00 грн.
- скасувати постанову Головного управління Держпраці в Дніпропетровській області № ДН496/264/АВ/ТД/ІП-ФС/297 від 25 травня 2018 року, винесену на підставі ст. 259 Кодексу законів про працю України, статтею 53 Закону України про зайнятість населення, частиною третьою ст. 34 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, №509, та на підставі від 17 липня 2013 року й порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, та на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 штрафу в сумі 446760,00 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що за наслідками інспекційного відвідування позивача з питань виявлення неоформлених трудових відносин було складено акт №ДН496/264/АВ від 24.04.2018 р., в якому відповідач дійшов помилкового висновку щодо порушення позивачем законодавства про працю та як наслідок неправомірно виніс постанову № ДН496/264/АВ/ТД/ІП-ФС/297 від 25 травня 2018 року про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у розмірі 446760,00 грн. Позивач вважає, що зазначена постанова є протиправною та підлягає скасуванню відповідачем за відсутності належних на те правових підстав.
Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову. Також, представником відповідача надано відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що під час інспекційного відвідування інспектором праці встановлено фактичне допущення до роботи працівників ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 без укладення трудового договору та повідомлення територіальної державної фіскальної про прийняття працівників на роботу. З огляду на зазначене, відповідач в акті інспекційного відвідування №ДН496/264/АВ від 24.04.2018 р. дійшов висновку про порушення позивачем чч.1, 3 ст.24 Кодексу законів про працю України, оскільки найманий працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, відповідач вважає оскаржувану постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДН496/264/АВ/ТД/ІП-ФС/297 від 25 травня 2018 року винесеною у відповідності до норм чинного законодавства України та за наявності реальних порушень, допущених позивачем.
Представником позивача надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що факт допущення ОСОБА_3 до роботи неоформлених працівників ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 не підтверджується належними та допустимими доказами.
Заслухавши представників сторін та свідка, розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.
За результатами проведення інспекційного відвідування складено акт інспекційного відвідування №ДН496/264/АВ від 24.04.2018 р., яким, зокрема, встановлено, що ФОП ОСОБА_3 було допущено ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до роботи без укладення трудового договору та повідомлення територіальної державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу.
25 травня 2018 року на підставі акту від 24.04.2018 року №ДН496/264/АВ щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 відповідачем було винесено постанову ДН496/264/АВ/ТД/ІП-ФС/297 про накладення штрафу в розмірі 446760,00 грн.
Зазначена постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 25 травня 2018 року ДН496/264/АВ/ТД/ІП-ФС/297 була винесена за порушення вимог ч.1 та ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України в частині фактичного допуску 4 працівників до роботи без оформлення трудового договору, а саме: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення № 96), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Згідно пункту 2 Положення № 96 Держпраці у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
За приписами підпункту 9 пункту 4 Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.
Підпунктом 6 пункту 4 Положення № 96 встановлено, що Держпраці, здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.
Державна служба України з питань праці (Держпраця) відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю. (пп.6 п.6 Положення №96).
Пунктом 7 Положення №96 передбачено, що Держпраця здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.
У відповідності до зазначених норм Головного управління Держпраці в Дніпропетровській області делеговано повноваження щодо здійснення на території області державного контролю за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.
Процедуру проведення Управліннями Держпраці перевірки стану додержання законодавства про працю, визначено Законом України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності від 05.04.2007 № 877-V (далі Закон №877) та Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017 (далі Порядок №295).
Відповідно до ст.1 Закону №877, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Згідно ч.4 ст.2 Закону №877 заходи контролю здійснюються, в т.ч., органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.
Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21,частини третьої статті 22 цього Закону.
Державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами, зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом (ст.3 Закону №877).
16.05.2017 року набув чинності Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який затверджений постановою Кабінетом Міністрів України від 26.04.2017 року № 295 (далі - Порядок № 295).
Порядок № 295 визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування).
Відповідно до п.2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема: Держпраці та її територіальних органів.
Підпунктом 1 пункту 5 Порядку № 295 визначено, що інспекційні відвідування проводяться за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю.
Інспекційні відвідування проводяться, зокрема: за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту (пп.3 п.5 Порядку №295).
Згідно п.п.8, 9 Порядку №295 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.
Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред'явити об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.
Відповідно до п.11 Порядку №295 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право, зокрема під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об'єкта відвідування, в яких використовується наймана праця.
Підстави та порядок проведення інспекційного відвідування позивачем не оскаржується, останній не згоден з висновками акту перевірки у частині недотримання ним вимог статті 24 КЗпП.
Відповідно до ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, майно, що за правом власності належить позивачу за адресою: м. Апостолове вул. (Довженка) Пархоменко, 40в знаходиться в оренді ФОП ОСОБА_10 на підставі договору оренди обладнання та приміщень від 02 квітня 2018 року б/н.
Так, відповідно до п. 1.1. вищевказаного договору за цим договором орендодавець зобовязується передати орендарю приміщення «Комплекс господарських споруд», розташованого за адресою: м. Апостолове вул. (Довженка) Пархоменко, 40в та обладнання для вирощування птиці (надалі - обладнання), визначене у додатку № 1, що є невідємною частиною цього договору, а орендар зобов'язується прийняти і оплачувати обладнання у строк та в порядку, встановленому цим договором.
Згідно з п. 3.2 цього договору строк оренди складає 1 рік з дати прийняття обладнання, що орендується за актом приймання передачі.
Додатковою угодою від 28 травня 2018 року № 1 до договору оренди обладнання та приміщень від 02 квітня 2018 року б/н преамбулу договору оренди обладнання та приміщень від 02 квітня 2018 року б/н викладено в наступній редакції: «ФОП ОСОБА_11 на далі «Орендодавець», з однієї сторони, та ФОП ОСОБА_10 в особі ОСОБА_10, що діє на підставі свідоцтва про держ.реєстрацію серія № 128486, надалі «Орендар», з іншої сторони, а разом «сторони», керуючись принципом свободи договору, встановленого ст. 6 Цивільного кодексу України, відповідно до власного вільного волевиявлення, попередньо ознайомлені з вимогами чинного законодавства, уклали цей договір оренди обладнання та приміщення про наступне:». Всі інші умови договору залишаються без змін.
Таким чином, твердження відповідача щодо фактичного допуску громадян ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до роботи без укладення трудового договору та повідомлення територіальної державної фіскальної про прийняття працівників на роботу саме ФОП ОСОБА_3 є безпідставним, оскільки позивач за адресою: м. Апостолове вул. (Довженка) Пархоменко, 40в господарську діяльність не здійснює.
Суд також не враховує зазначені в акті інспекційного відвідування пояснення громадян ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, котрі були відібрані інспетором відповідача при проведенні інспекційного відвідування, про те, що вони працюють у ОСОБА_3, з огляду на наступне.
У судовому засіданні допитаний в якості свідка ОСОБА_10 пояснив, що ОСОБА_6 та ОСОБА_9 працюють у нього, а ОСОБА_12 (в акті зазначена як ОСОБА_7) є його родичкою.
Відповідно до наявної в матеріалах справи копії письмових пояснень ОСОБА_6, останній вказує, що 23.04.2018 року знаходився на території м. Апостолове вул. (Довженка) Пархоменко, 40в так як виконував роботу по ремонту кліток за цивільно-правовим договором, укладеним з ОСОБА_10
Згідно наявною в матеріалах справи копією письмових пояснень ОСОБА_12 (в акті зазначена як ОСОБА_7), остання пояснила, що 23 квітня 2018 року з дозволу ОСОБА_10 знаходилась на території по вул. (Довженка) Пархоменко, 40в так як прийшла збирати побиті яйця для власних потреб.
При цьому, судом встановлено, що інспектором Держпраці громадяни ОСОБА_6, ОСОБА_12 (в акті зазначена як ОСОБА_7), ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не встановлювалися на підставі паспортних даних.
За таких обставин, факт допущення позивачем до роботи вказаних осіб не підтверджується належними та допустимими доказами.
Враховуючи вищевикладені обставини суд доходить висновку, що в діях позивача відсутні порушення вимог ч.ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України в частині фактичного допуску 4 працівників до роботи без оформлення трудового договору, а у відповідача відсутні правові підстави для застосування до позивача фінансових санкцій.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, а також встановивши в судовому засіданні факт відсутності в діях позивача порушень ч.ч. 1, 3 ст.24 КЗпП України, суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржувану постанову та накладаючи на позивача штраф у розмірі 446760,00 грн., відповідач діяв не у спосіб, що передбачений законодавством України, а тому така постанова є протиправною та підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу від 25 травня 2018 року № ДН496/264/АВ/ТД/ІП-ФС/297, якою на ОСОБА_3 накладено штраф у розмірі 446760,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 29 грудня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1