Справа № 200/13901/18-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2019-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2019 р. Справа№200/13901/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

до Волноваського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85701, Донецька область, Волноваський район, м. Волноваха, вул. Обручева, 17)

про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Волноваського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій відповідача щодо несплати пенсії за період з травня 2015 року по червень 2018 року протиправними, зобов'язання відповідача сплатити не отриману пенсію з травня 2016 року по червень 2018 року.

Ухвалою від 12 грудня 2018 року суд залишив без руху позовну заяву позивача та надав десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення виявлених судом недоліків.

27 грудня 2018 року на адресу суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви, в якій виконав вимоги ухвали суду від 12 грудня 2018 року, чим усунув її недоліки.

2 січня 2019 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Одночасно, суд відмовив позивачу у задоволенні клопотання позивача про залучення третьої особи по справі, задовольнив клопотання та визнав поважними причини пропуску строку звернення позивача із позовом до суду та задовольнив клопотання позивача про витребування доказів, зобов'язавши відповідача надати витяг з пенсійної (відмовної) справи позивача відповідно спірних правовідносин (заяви, протоколи, довідки, рішення), пояснення з якого саме часу відбулося припинення нарахування та виплати позивачу пенсії, довідку про нараховану та фактично виплачену пенсію з дня припинення виплати пенсії та по теперішній час, всі інші докази, які стосуються даних правовідносин.

За правилами пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Позивач в позовній заяві зазначив, що є отримувачем пенсії та внутрішньо переміщеною особою та з квітня 2015 року до квітня 2016 року отримувала пенсію в управлінні Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі Запорізької області, проте з травня 2016 року по червень 2017 року зазначене управління пенсію позивачу не виплачувало. У подальшому, як зазначає позивач, вона отримала статус внутрішньо переміщеної особи у м. Волноваха та звернулась до відповідача, де почала отримувати пенсію з липня 2018 року. однак, пенсію за період з серпня 2017 року по червень 2018 року відповідач не сплатив. Вважаючи такі дії відповідача протиправними та такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства,ю позивач звернулася із даним позовом до суду.

Відповідач надіслав на адресу суду відзив на адміністративний позов відповідача, у якому заперечив проти задоволення заявлених позивачем вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на підзаконні нормативно-правові акти з питань соціального забезпечення внутрішньо переміщених осіб. У наданому відзиві відповідач також повідомив, що 31 серпня 2017 року позивач звернувся до управління із заявою на переведення та поновлення виплати пенсії з управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької в Вознесівському районі м. Запоріжжя. Відповідач також повідомив, що комісією Волноваської РДА Донецької області з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам було прийнято рішення від 14 грудня 2017 року № 71 про поновлення виплати пенсії та поточні пенсійні виплати позивачу проводяться з липня 2018 року. Відповідач наголошував, що жодних рішень про призупинення виплати пенсії управлінням не приймалося та відзначив, що оскільки позивач не звернувся з власної вини із заявою про поновлення виплати пенсії, одразу після її припинення, то відсутня протиправна діяльність з боку управління. Стосовно виплати заборгованості з пенсії за минулий час відповідач відзначив, що така виплата пенсії можлива після прийняття Кабінетом Міністрів України окремого порядку, який урегулює це питання який на даний час не прийнятий.

Відповідачем на виконання ухвали від 2 січня 2019 року було надано на адресу суду копії довідки про розмір виплаченої в управлінні пенсії з серпня 2017 року, заяви про запит пенсійної справи, розпорядження від 8 грудня 2017 року про взяття на облік, рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 14 грудня 2017 року № 71. Суд зауважує, що відомостей щодо дати припинення виплати позивача у попередньому управлінні Пенсійного фонду матеріали справи не містять.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою України про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 виданого Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 26 вересня 2001 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1. Позивач є пенсіонером за віком та внутрішньо переміщеною особою, що не є спірним у справі.

Як встановлено судом, 31серпня 2017 року позивач звернулась до відповідача із заявою про виплату пенсії та просила запросити їх пенсійну справу з управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжі та виплачувати пенсію за фактичним місцем проживання.

Згідно рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 14 грудня 2017 року № 71 було вирішено надати право щодо можливості призначення позивачу соціальних виплат (пенсії).

Як встановлено судом, підтверджено наявними матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі, що на теперішній час позивач перебуває на обліку управління та виплата пенсії поновлена з липня 2018 року.

На звернення позивача з питань пенсійного забезпечення відповідачем листом від 4 вересня 2018 року № 1141Д-01-01-08 повідомлено, що у липні 2018 року було проведено поточну пенсійну виплату через установу Ощадбанку та виплата заборгованості буде здійснена в межах діючого законодавства відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Отже, як вбачається зі змісту позовної заяви та відзиву, спірними питанням у справі є правомірність невиплати пенсії за минулий час.

Суд зазначає, що за наслідками апеляційного перегляду Великою Палатою Верховного Суду набрало законної сили рішення Верховного Суду від 03 травня 2018 року у зразковій справі № 805/402/18 (Пз/9901/20/18) за позовом ОСОБА_2 до Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень частини десятої статті 290 КАС України у рішенні суду, ухваленому за результатами розгляду зразкової справи, Верховний Суд додатково зазначає:

1) ознаки типових справ;

2) обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права та порядок застосування таких норм;

3) обставини, які можуть впливати на інше застосування норм матеріального права, ніж у зразковій справі.

У своєму рішенні від 03 травня 2018 року Верховний Суд дійшов висновку, що в контексті цієї зразкової адміністративної справи ознаками типових, визначених п. 21 ч. 1 ст. 4 КАС України справ, є такі (пункт 113 рішення):

1) позивач у цій категорії справ є пенсіонер, якому/якій призначено пенсію згідно із Законом № 1058-ІV та який/яка є внутрішньо переміщеною особою;

2) відповідачем є територіальний орган Пенсійного фонду України, на пенсійному обліку якого перебуває позивач;

3) спір виник з аналогічних підстав у відносинах, що регулюються одними нормами права (у зв'язку з припиненням територіальними органами Пенсійного фонду України виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам з підстав, які не передбачені п. 1, 3- 5 ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV);

4) позивачі заявили аналогічні позовні вимоги (по-різному висловлені, але однакові по суті: визнати неправомірними дії щодо припинення виплати пенсії та зобов'язати відповідача відновити виплату пенсії).

Окрім того, Верховним Судом було визначено обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права. А саме - у пункті 114 рішення зазначено, що висновки Верховного Суду в цій зразковій справі підлягають застосуванню в адміністративних справах, в яких позивач:

1) є громадянином України;

2) має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою органів соціального захисту населення про взяття її на облік, як внутрішньо переміщеної особи;

3) є пенсіонером та отримує пенсію, призначену їй відповідно до Закону № 1058-IV.

Поновлення виплати пенсії потребує здійснення додаткових дій позивачем.

Відповідач право позивача на отримання пенсії не заперечує.

На підставі досліджених матеріалів адміністративної справи № 200/13901/18-а суд доходить висновку, що вона відповідає ознакам типової справи, наявні обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права. Обставини, які виключають типове застосування норм матеріального права та порядок застосування таких норм - відсутні. Отже, зазначена справа розглядається як типова.

Суд зазначає, що в силу вимог частини третьої статті 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Відповідно до положень частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Підстави припинення виплати пенсії передбачені нормами статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно яких виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Суд на підставі наявних матеріалів справи та відповіді відповідача не вбачає, що виплата пенсії позивачеві була припинена із прийняттям відповідного рішення та з підстав, що передбачені нормами статті 49 Закону № 1058-IV.

Верховний Суд у постанові від 22 березня 2018 року (справа №243/6391/17) за результатом розгляду зразкової справи дійшов висновку, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття Пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених статтею 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, слід підкреслити пріоритетність застосування положень статті 49 Закону № 1058-IV. Отже, доводи відповідача щодо необхідності застосування норм постанов Кабінету Міністрів України, якими визначений порядок припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам, є безпідставними.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідач не може посилатися на відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих сум пенсій, оскільки порядок та умови отримання пенсійних виплат регулюються виключно Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих сум пенсій не звільняє державу в особі уповноваженого органу Пенсійного фонду України від обов'язку здійснити таку виплату та не може позбавляти права особи на отримання належних їй сум пенсій.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормами частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини 2 зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п'ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зауважує, що у позовній заяві позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати йому пенсії, проте, суд доходить висновку, що невиплата пенсії є проявом пасивної поведінки суб'єкта владних повноважень, тому суд вважає за необхідне визнати протиправну бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу заборгованості з пенсії за минулий період.

Також, у позовній заяві позивач просить суд, зокрема, сплатити не отриману пенсію з травня 2016 року по червень 2018 року. Суд зауважує, що відповідачем до відзиву було надано довідку, яка підтверджує виплату пенсії відповідачем на користь позивача у серпні 2017 року та за період з липня 2018 року по січень 2019 року включно. Водночас, доказів щодо дати припинення виплати пенсії у минулому управлінні, з якого переведено пенсійну справу, матеріали справи не містять. Отже, суд позбавлений можливості встановити дату припинення виплати пенсії в минулому управлінні, тому з урахуванням статті 9 КАС України суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в цій частині, шляхом зобов'язання відповідача сплатити заборгованість з виплати пенсії за весь період з дати припинення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, позивачем при зверненні до адміністративного суду було сплачено судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Згідно з положеннями частини 1 статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 650 грн. 00 коп., пропорційно до частини задоволених вимог, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Волноваського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85701, Донецька область, Волноваський район, м. Волноваха, вул. Обручева, 17) про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Волноваського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) заборгованості з пенсії.

Зобов'язати Волноваське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області сплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) заборгованість з виплати пенсії за весь період з дати припинення.

В іншій частині позовних вимог у задоволенні відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Волноваського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85700, Донецька область, м. Волноваха, вул. Обручева, 17) судовий збір у розмірі 650 (шістсот п'ятдесят гривень) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1)

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті 28 січня 2019 року. Повне судове рішення складено 28 січня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Смагар С.В.