Справа № 200/14215/18-а
Суддя: Буряк І. В.
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2019 р. Справа№200/14215/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючої судді Буряк І.В.,

секретаря судового засідання: Соколової С.О.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 (85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Європейська, 53, РНОКПП НОМЕР_1) до Покровського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, (85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Центральна, ) про визнання дій неправомірними щодо неправильного нарахування пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Покровського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (відповідач), відповідно до тексту якого просить суд: визнати неправомірними дії Покровського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо неправильного нарахування пенсії за віком ОСОБА_1; зобовязати зарахувати як страховий стаж період роботи ОСОБА_1 в Донецькому політехнічному інституті з 14.12.1987 року по 28.02.1994 року, (що відповідно становить 6 років, 2 місяці і 14 днів) здійснивши перерахунок пенсії з урахуванням зазначеного страхового стажу

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 14.06.2018 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії. За результатом розгляду заяви та доданих документів Покровським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області призначено пенсію за віком із врахуванням страхового стажу 32 року 04 місяці 03 дні. Разом із тим, розпорядженням відповідача не зараховано до страхового стажу період роботи у Донецькому Політехнічному інституті з 14.12.1987 року по 28.02.1994 року, що становить 06 років 02 місяці 14 днів, у звязку із тим, що у трудовій книжці у записі про період роботи з 14.12.1987 року по 28.02.1994 року має місце виправлення в даті (числі) прийому на роботу. Не погодившись із зазначеним, позивач вимушений звернутися до суду за захистом порушеного права.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №200/14215/18-а, розгляд останньої визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у справі, судове засідання у справі призначено на 16 січня 2019 року.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи позовної заяви, просив її задовольнити.

Відповідач явку свого представника до судового засідання не забезпечив, про причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. Повідомленням від 25.09.2018 року позивача повідомлено що згідно із заявою від 14.06.2018 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з врахуванням страхового стажу 32 роки 04 місяці 03 дні. Разом із тим, позивачу надано розпорядження згідно якого не зараховано до страхового стажу період роботи у Донецькому Політехнічному інституті з 14.12.1987 року по 28.02.1994 року, що становить 06 років 02 місяці 14 днів, у звязку із тим, що у трудовій книжці у записі про період роботи з 14.12.1987 року по 28.02.1994 року має місце виправлення в даті (числі) прийому на роботу.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII встановлено, що основним, документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Вимоги до ведення трудової книжки та до оформлення записів до неї, регламентовані Порядком ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993 року.

Для вирішення подібних питань, щодо неясності, в оформленні трудової книжки затверджено порядок, підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений Постановою КМУ за № 637 від 12.08.1993 року в поточній редакції від 05.10.2018.

Так, згідно до п. 1 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно до п. 2 Порядку № 637, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем відповідачу надавалась архівна довідка від 17.09.2014 року, в якій зазначено, що в документах архівного фонду Донецького національного технічного університету наявні відомості, що ОСОБА_1 з 14 грудня 1987 року зарахований на посаду асистента кафедри «Електронні обчислювальні машини» на підставі наказу №1977-02 від 15.12.1987 року. З 24.06.1989 року переведений на посаду доцента тієї ж кафедри на підставі наказу №1055-02 від 29.06.1989 року. 28 лютого 1994 року звільнений за власним бажанням, що підтверджується наказом №385-02 від 25.02.1994 року. Обґрунтування: архівний фонд ДонНТУ №1087, особова справа №91, звязка №14.

Згідно листа відповідача від 24.09.2018 року №9941/02/25 вищезазначений документ не прийнято до розгляду у звязку із тим, що виданий установою, яка знаходитися на тимчасово окупованій території де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Згідно до п. 2.6. Інструкції № 58 «Про порядок ведення трудових книжок», у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов'язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Згідно до п. 2.7. Інструкції № 58, у разі необхідності власник або уповноважений ним орган видає працівникам на їх прохання завірені виписки з трудових книжок відомостей про роботу.

Згідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» № 301 від 27.04.1993 року, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб'єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином суд зазначає, що недотримання правил ведення трудової книжки повинно мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи щодо якої такі порушення було вчинено.

Під час судового засідання судом оглянутий оригінал трудової книжки позивача та встановлено, що запис №8 про період роботи позивача з 14.12.1987 року по 28.02.1994 року асистентом кафедри «електронні обчислювальні машини» містить печатку та штамп підприємства, підписи уповноважених осіб підприємства, дати про прийняття та звільнення, номери та дати наказів.

З приводу на неможливість врахувати надану уточнюючу довідку, яка не була розглянута через сумніви у її достовірності, суд зазначає, що відомості у трудовій книжці та у довідці не містять суперечностей та розбіжностей. Не можливість отримання документів засвідчених на території підконтрольній українській владі не може перешкоджати працівникові реалізувати своє право на зарахування спірного періоду роботи при призначенні пенсії.

Згідно статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки Намібії зазначено, що держави члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконним і недійсним, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад реєстрації народжень, смертей і шлюбів. Так, у справі Лоізіду проти Туреччини (Loizidou v. Turkey 18.12.1986 &да) ЄСПЛ обмежився коротким пунктом посилання на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то, у правах Кіпр проти Туреччини (Cyprus v. Nurkey 10.05/2001) та Мозер проти Республіки Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та в подальшої міжнародної практики. При цьому, ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de fackto та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш смертним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше, означало б зовсім позбавити людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать (Cyprus v. Turkey 10.05.2001Цр ). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі Мозер проти Республіка Молдова та Росії наголосив, що першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої договірної сторони (тобто є окупованою) (Mozer v . the Republic of Moldova and Russia 23022016 Ц 142).

Отже, оскільки право позивача, як право на пенсію, ґрунтується на положеннях Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку.

Згідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки запис до трудової книжки, а саме про період роботи з 14.12.1987 року по 28.02.1994 року в Донецькому політехнічному інституті, має виправлення у даті (числі) прийому на роботу, та оскільки позивач не має можливості отримати документ який відповідач не піддаватиме сумніву, через місце розташування архівної установи на тимчасово окупованій території, відсутня можливість виправлення зазначеної помилки в трудовій книжці позивача, однак відсутність можливості виправлення зазначеної помилки не може бути підставою для неврахування періоду роботи ОСОБА_1 з 14.12.1987 року по 28.02.1994 року у Донецькому Політехнічному інституті до страхового стажу.

Беручи до уваги сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1409,60 грн., позивачу у відповідності до ч.1 ст.139 КАС України належить присудити за рахунок суб'єкта владних повноважень понесені ним судові витрати.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Європейська, 53, РНОКПП НОМЕР_1) до Покровського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, (85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Центральна, ) про визнання дій неправомірними щодо неправильного нарахування пенсі - задовольнити в повному обсязі.

Визнати неправомірними дії Покровського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо неврахування періоду роботи ОСОБА_1 з 14.12.1987 року по 28.02.1994 року у Донецькому Політехнічному інституті до страхового стажу.

Зобовязати Покровське обєднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати як страховий стаж період роботи ОСОБА_1 в Донецькому політехнічному інституті з 14.12.1987 року по 28.02.1994 року здійснивши перерахунок пенсії з урахуванням зазначеного страхового стажу з моменту призначення пенсії, тобто з 05.06.2018 року.

Стягнути з Покровського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, (85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Центральна, ) на користь ОСОБА_1 (85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Європейська, 53, РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 1409 (одна тисяча чотириста девять) гривень 60 коп.

Вступна та резолютивна частини рішення ухвалені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 16 січня 2019 року. Повний текст судового рішення складено 21 січня 2018 року.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Буряк І. В.