Справа № 207/2533/18 ( 2-а/207/50/18)
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2019-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 січня 2019 року м. Дніпросправа № 207/2533/18 ( 2-а/207/50/18)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В. ,

суддів: Шальєвої В.А., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу інспектора взводу №3 роти №1 батальйону №2 Патрульної поліції у Дніпропетровській області рядового поліції Юмагузіна Руслана Рифовича на постанову Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 12.09.2018 р. в адміністративній справі №207/2533/18 (2-а/207/50/18) за позовом ОСОБА_2 до інспектора взводу №3 роти №1 батальйону №2 Патрульної поліції у Дніпропетровській області рядового поліції Юмагузіна Руслана Рифовича про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності , -

в с т а н о в и в :

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову інспектора взводу №3 роти №1 батальйону №2 Патрульної поліції у Дніпропетровській області рядового поліції Юмагузіна Руслана Рифовича серія НК №768472 від 05.07.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП.

Постановою Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 12.09.2018 р. позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені.

Визнано незаконною та скасовано постанову інспектора взводу №3 роти № 1 батальйону №2 Патрульної поліції у Дніпропетровській області рядового поліції Юмагузіна Руслана Рифовича про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, постанова серії НК № 768472 від 05 липня 2018 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч.6 ст.121 КпАП України у вигляді штрафу у сумі 170,00 гривень.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на грубе порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову суду, якою у задоволенні вимог адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник, з посиланням на відсутність спору щодо факту правопорушення, зазначає про складення ним постанови про притягнення до адміністративної у відповідності до вимог, встановлених ст.258 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 05.07.2018 року інспектором взводу №3 роти №1 батальйону №2 Патрульної поліції у Дніпропетровській області рядовим поліції Юмагузіним Р.Р. було винесено постанову серії НК № 768472 від 05.07.2018 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 6 ст. 121 КУпАП відносно ОСОБА_2 з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 170,00 грн. за керування транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком.

Відповідно до матеріалів справи, вчинення інкримінованого позивачу порушення, ним не заперечується.

При цьому, підставою для звернення позивача з позовом до суду зазначено порушення відповідачем процедури притягнення до адміністративної відповідальності під час накладення адміністративного стягнення.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо скасування оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав недотримання відповідачем процедури притягнення до адміністративної відповідальності.

Як свідчать матеріали позовної заяви, як на підставу для скасування оскаржуваної постанови позивач посилається на протиправність дій відповідача під час її винесення, а саме щодо не складення протоколу про адміністративне правопорушення та порушення в частині місця розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Частиною 6 статті 121 КУпАП передбачено зокрема, що керування водієм транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частин 1, 2 статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Тобто, з огляду на зазначені положення законодавчих норм, справа про адміністративне правопорушення, інкриміноване позивачу, розглядається працівником органів і підрозділів Національної поліції.

Згідно з частиною 2 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 4 статті 258 КУпАП встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на приписи статей 122, 222 КУпАП у справі, що розглядається, застосуванню підлягає норма частини 4 статті 258 КУпАП, згідно якої протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова про притягнення до адміністративної відповідальності виноситься уповноваженим органом (посадовою особою) на місці вчинення правопорушення.

При цьому, в оскаржуваній постанові суд першої інстанції, зазначаючи випадки, коли у разі вчинення адміністративних правопорушень протокол не складається, навів положення ч. 2 ст. 258 КУпАП лише в частині щодо адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Тому при прийнятті рішення і викладенні застосованих норм права та мотивів їх застосування суд першої інстанції виходив з помилкового висновку, що протокол не складається лише у разі вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, тоді як оскаржувана постанова стосується правопорушення зафіксованого не в автоматичному режимі, що призвело до прийняття невірного рішення у справі.

Доводи позивача, з посиланням на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо незаконності розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення за місцем зупинки транспортного засобу є необґрунтованими, оскільки зі змісту статті 258 КУпАП вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу позивача, що Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, приймалось до внесення змін у статтю 258 КУпАП.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вказує на безпідставність доводів позивача з приводу неналежного місця розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно і доводи апеляційної скарги про порушення відповідачем вимог ст.276 КУпАП є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку про наявність підстав для задоволення позову та скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення з підстав порушення відповідачем процедури її винесення.

При цьому, за відсутності інших підстав позову, колегія суддів вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати на порушення судом першої інстанції норм процесуального права при розгляді справи та прийнятті судового рішення.

Так, частиною 3 статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

При цьому, судом першої інстанції за результатами розгляду адміністративного позову по суті позовних вимог, всупереч викладеним вимогам ч.3 ст.241 КАС України, винесено постанову, а не рішення.

За приписами ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Відтак, суд першої інстанції за наслідками розгляду цієї справи повинен був проголосити повне судове рішення.

Проте, всупереч приписам ст. 271 КАС України судом першої інстанції в судовому засіданні проголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб'єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу інспектора взводу №3 роти №1 батальйону №2 Патрульної поліції у Дніпропетровській області рядового поліції Юмагузіна Руслана Рифовича - задовольнити.

Постанову Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 12.09.2018 р. по справі №207/2533/18 (2-а/207/50/18) - скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя В.А. Шальєва

суддя І.В. Юрко