Справа № 809/454/18
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
28 січня 2019 рокуЛьвів№ КДМ/9/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді: Глушка І.В.,
суддів: Коваля Р.Й., Макарика В.Я.,
за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 809/454/18 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про скасування рішення та зобов"язання до вчинення дій,-
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 травня 2018 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про скасування рішення та зобов"язання до вчинення дій відмовлено.

За наслідками апеляційного перегляду справи № 809/454/18 постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 травня 2018 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено.

10 грудня 2018 року на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення, яким вирішити питання про судові витрати, понесені позивачем.

З врахуванням приписів ч.3 ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) питання про ухвалення додаткового судового рішення вирішується в судовому засіданні без повідомлення учасників справи.

В порядку ст.230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи заяви, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що заяву про ухвалення додаткового судового рішення слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Тобто, наведеною нормою визначено, що додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням.

Водночас, додаткове судове рішення не може змінювати суті основного судового рішення та перелік підстав, за яких суд може прийняти додаткове судове рішення, є вичерпним. Прийняття додаткового судового рішення за юридичною природою є засобом доповнення вже ухваленого судового рішення.

Вимоги заяви про ухвалення додаткового судового рішення обгрунтовані тим, що суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги скасував судове рішення суду першої інстанції та ухвалив нове про задоволення адміністративного позову, однак не вирішив питання про розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Питання розподілу судових витрат регламентоване статтею 139 КАС України, частина 6 якої вказує, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративну справу на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб»єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб»єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує чи пов»язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору (п.1, п.2 ч.9 ст.139 КАС України).

Відповідно до ст. 322 КАС України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається про новий розподіл судових витрат, понесених у зв»язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та про розподіл судових витрат, понесених у зв»язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В розумінні ч. 1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи.

Колегією суддів встановлено, що судом апеляційної інстанції задоволено апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1; рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 травня 2018 року у справі №809/454/18 скасовано та прийнято постанову про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про скасування рішення та зобов"язання до вчинення дій. Однак, судом апеляційної інстанції не вирішено питання про розподіл судових витрат.

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI (далі - Закон №3674-VI) відповідно до положень ч.1 ст.3 якого об'єктами справляння судового збору є, зокрема, позовна заява, апеляційна скарга.

Відповідно до платіжного доручення №22 від 01.03.2018 позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом сплачено судовий збір в сумі 3524,00 грн (т.1 а.с.3) та відповідно до платіжного доручення №30 від 10.05.2018 за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 травня 2018 року у справі №809/454/18 - в сумі 5286,00 грн (т.1 а.с.203).

Вимоги заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 809/454/18 узгоджуються з нормами процесуального права та не суперечать інституту додаткового судового рішення, відтак колегія суддів приходить до висновку про її задоволення.

Оскільки документально підтвердженими судовими витратами позивача є сплачений судовий збір у загальній сумі 8810,00 грн, розмір якого є обгрунтованим та пропорційним до предмета спору, такі підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб»єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись статтями 139, 143, 252, 321, 322, 325, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 809/454/18 задовольнити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України () на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 8810 (вісім тисяч вісімсот десять) грн 00 коп. сплаченого судового збору.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді Р. Й. Коваль
В. Я. Макарик