Справа № 0540/6913/18-а
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2019 р. Справа№0540/6913/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Шинкарьової І.В.,

при секретарі судового засідання - Заїченко Я.В.

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2 за договір.,

представника відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4 за довір.,

представника третьої особи з боку Головного управління Держгеокадастру у Донецкій області - Кононенко І.Ю. за довір.,

третя особа ОСОБА_6 - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних позовних вимог Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, ОСОБА_6 про скасування індивідуальних актів щодо покладання виконання обов'язків начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, зобов'язання здійснити покладання виконання обов'язків начальника з дотримання вимог нормативно-правових актів та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, в якому просила:

- визнати неправомірними та скасувати накази Дергеокадастру про покладання виконання обов'язків начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області на ОСОБА_6

- зобов'язати Держгеокадастр до призначення начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області відповідно до Закону України «Про Державну службу» здійснювати покладання виконання обов'язків начальника з дотриманням вимог нормативно-правових актів;

- стягнути з Держгеокадастру на користь позивача моральну шкоду у розміру 700 000 грн.

В обґрунтування зазначила, що з листопада 2016 року посада начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області вакантна. Вважає, що призначення майже щомісячне керівництвом різних виконуючих обов'язки начальника управління з необ'єктивних причин, порушує погоджені ним положення та розподіли обов'язків. Окрім того, вважає, що протиправними діями відповідача їй спричинена моральна шкода у розмірі 700 000 грн., оскільки вважає, що рішення про застосування до неї дисциплінарної відповідальності у вигляд наказу, який в подальшому був скасований, призвело до приниження її честі та гідності, а також підриву ділової репутації як державного службовця.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2018 року позовна заява залишена без руху, для усунення недоліків позовної заяви (акр. справи 24-25, том 1).

04 вересня 2018 року надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в яких позивач просить визнати неправомірними та скасувати накази Дергеокадастру про покладання виконання обов'язків начальника, а саме: від 15 січня 2018 року № 3-то, від 13 лютого 2018 року № 11-то, від 15 березня 2018 року № 24-то, від 16 квітня 2018 року № 29-то, від 16 травня 2018 року № 47-то, від 15 червня 2018 року № 61-то, від 15 серпня 2018 року № 90-то. Зазначила, що не призначення начальника управління на посаду, вбачається бездіяльність з боку Держгеокадастру, як суб'єкту призначення, які грубо порушують її конституційні права. Вважає, що неправомірне застосування Держгеокадастром до неї дисциплінарного стягнення, в подальшому призвело до ситуації, яка склалась в управлінні до значних моральних страждань (арк. справи 27-28, том 1).

Ухвалою суду від 06 вересня 2018 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено у підготовче судове засідання на 27 вересня 2018 року (арк. справи 1-2, том 1).

27 вересня 2018 року відповідачем через відділ діловодства та архівної роботи суду позивачем поданий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач позовні вимоги позивача не визнав та зазначив, що з 29 листопада 2016 року посада начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області є по теперішній час вакантною. З метою безперебійного функціонування управління, було прийнято рішення про тимчасове покладання обов'язків за вакантною посадою на керівника структурного підрозділу, відповідно до вимоги статті 31 Закону України «Про державну службу». Відповідач вважає, що позовні вимоги про скасування індивідуального адміністративного акту, а саме наказів про покладання обов'язків, дія якого на теперішній час припинилась в силу виконання, є безпредметною, як зазначено у постанові ВСУ від 11 листопада 2014 року по справі № 21-405а14. Стосовно позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди позивачу, відповідач вважає, що права та інтереси спірними наказами ніяким чином не впливає на її права та інтереси, а тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (арк. справи 51-62, том 1).

27 вересня 2018 року підготовче судове засідання відкладено до 08 жовтня 2018 року.

08 жовтня 2018 року по справі у підготовчому судовому засіданні оголошена перерва до 23 жовтня 2018 року.

18 жовтня 2018 року через відділ діловодства та архівної роботи суду подана відповідь на відзив відповідача. Позивач вважає, що відповідач у відзиві не спростував її твердження та аргументи, які зазначені в позові. Зазначає, що свою позовну заяву вона подала як державний службовець, права які порушені рішенням та діями відповідача, як суб'єкта владних повноважень. П. п. 16 п. 2 відповідно до затвердженого розподілу обов'язків між начальником, першим заступником та заступниками начальника управління, перший заступник виконує обов'язки начальника управління відповідно до Порядку взаємозаміщення керівництва Головного управління у разі їх відсутності. Також зазначила, що Національним агентством України з питань державної служби під час проведення позапланової безвиїзної перевірки, зокрема було встановлено, що призначення Держгеокадастром виконуючих обов'язки начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області здійснюються з порушенням вимог законодавства, зокрема частини 3 статті 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», пункту 13 Типового положення про територіальні органи міністерства та іншого центрального органу виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 року № 563, підпункту 16 пункту 2 Розподілу обов'язків між начальником, першим заступником та заступником начальника Головного Держгеокадастру у Донецькій області та запропоновано керівництву Держгеокадастру вирішити питання щодо керівника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області відповідно до вимог законодавства . Втім, пропозиції та зауваження НАДС, відповідачем проігноровані, і наказом від 210 жовтня 20-18 року № 110- то, виконання обов'язків начальника покладено на ОСОБА_8

Вважає, що незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності та призначення в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області з порушенням вимог законодавства призвело позивача до моральних страждань, втрати непевності в завтрашньому дні та побоюванні незаконного звільнення з боку відповідача, їй спричинена моральна шкода у розмірі 700 000 грн.

Посилання відповідача на постанову ВСУ від 11 листопада 2014 року по справі № 21-405а14 позивач вважає недоцільним, оскільки стосується виключно рішень, прийнятих органами місцевого самоврядування (арк. справи 125-132, 146-149 том 1).

Ухвалою суду від 23 жовтня 2018 року по справі залучений до участі у якості 3-х осіб, які не заявляють самостійних вимог: Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області та ОСОБА_6 та відкладено підготовче судове засідання на 13 листопада 2018 року ( арк. справи 165, том 1).

13 листопада 2018 року позивачем подана заява про уточнення позовних вимог, а саме, наказів, які мають бути визнані неправомірними та підлягають скасуванню: наказ від 13 грудня 2017 року № 837-то, наказ від 15 січня 2018 року № 3-то, наказ від 13 лютого 2018 року № 11-то, наказ від 15 березня 2018 року №24-то, наказ від 16 квітня 2018 року № 29-то, наказ від 16 травня 2018 року № 47-то, наказ від 15 червня 2018 року № 61-то, наказ від 16 липня 2018 року № 65-то, наказ від 15 серпня 2018 року № 90-то, наказ від 14 вересня 2018 року № 98-то, наказ від 10 жовтня 2018 року № 110-то (арк. справи 179 том 1).

13 листопада 2018 року по справі у підготовчому судовому засіданні оголошена перерва до 19 листопада 2018 року.

19 листопада 2018 року відповідачем подані письмові пояснення на адміністративний позов, в якому відповідач зазначив, що починаючі з грудня 2017 року, наказами Держгеокадастру від 14 грудня 2017 року № 837-то, від 15 січня 2018 року № 3-то, від 13 лютого 2018 року № 11-то, від 15 березня 2018 року № 24-то, від 16 квітня 2018 року № 29-то, від 16 травня 2018 року № 143-то, від 15 червня 2018 року № 61-то, від 16 липня 2018 року № 233-то, від 15 серпня 2018 року № 90-то, від 14 вересня 2018 року № 98-то «Про покладення виконання обов'язків на ОСОБА_6» у зв'язку із вакантною посадою начальника Головного управління на начальника відділу у Волноваському районі Головного управління - ОСОБА_6 Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 08 листопада 20-18 року № 133-к «Про призначення ОСОБА_9.», наказом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 09 листопада 2018 року № 411-к «Про оголошення наказу», призначень на посаду начальника Головного Держгеокадастру у Донецькій області ОСОБА_9 в поряду переведення з Донецької облдержадміністрації. Вважає, що накази Держгеокадастру про покладення виконуючого обов'язки начальника ОСОБА_6 видані з дотриманням вимог діючого законодавства, а тому позовні вимоги позивача безпідставні. Вважає, що скасування індивідуального акту, дія якого припинилась в силу виконання, є безпредметною, оскільки наказом від 08 листопада 2018 року за № 133-2, ОСОБА_9 призначений на посаду начальника Головного управлінні Держгеокадастру у Донецькій області (арк. справи 183-184, 185-186, том 1).

Ухвалою суду від 19 листопада 2018 року в клопотанні відповідача про закриття провадження у справі на підставі пункту 7 частини 1 статті 238 КАС України, відмовлено (арк. справи 190, том 1).

19 листопада 2018 року по справі у підготовчому судовому засіданні оголошена перерва до 04 грудня 2018 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року закрито підготовче провадження по справі та призначення справи до судового розгляду на 26 грудня 2018 року (арк. справи 194, том 1).

26 грудня 2018 року по справі оголошена перерва до 09 січня 2019 року.

26 грудня 2018 року у судовому засіданні позивачем подані письмові заперечення на додаткові пояснення відповідача від 19 листопада 2018 року, в якому позивач зазначила, що наказом відповідача від 14 липня 2017 року за № 167, затверджений Порядок взаємозаміщення керівництва, в якому оговорене заміщення першого заступника начальника - заступником начальника. Вважає, що виконання обов'язків повинні були покладені на заступника начальника управління, в зв'язку з чим, вважає, що покладання відповідачем виконання обов'язків начальника на ОСОБА_6 здійснювалось неправомірно.

08 січня 2019 року позивачем через відділ діловодства та архівної роботи суду подані письмові пояснення позовних вимог, в якому позивач зазначила, що відповідач порушив положення статті 31 Закону України «Про державу службу». Вважає, що у разі відсутності першого заступника начальника управління, виконує обов'язки начальника - заступник начальника. Вважає, що відповідно до роз'яснень Держкомпраці та Секретаріуату ВЦРПС «Про порядок оплати тимчасового заступництва» від 29 грудня 1965 року яке є чинним, фактичне покладання обов'язків може відбуватись як переведення працівника на іншу роботу, втім цього відповідачем зроблено не було. Вважає, що відсутність жодного посилання на положення діючих нормативно-правових актів у спірних наказах, є порушення діючого законодавства, а тому позовні вимоги щодо скасування спірних наказів підлягають скасуванню.

09 січня 2019 року представником відповідача подані додаткові письмові пояснення, в яких зазначено, що управлінням приймались заходи щодо усунення порушень вимог законодавства у сфері держаної служби зазначених в листі Національного агентства України з питань державної служби від 24 травня 2018 року № 3937/20-18. Відповідач звертався з листом від 10 серпня 2018 року № 13-28-0.15-8620/2-18 про погодження призначення ОСОБА_10 на посаду начальника управління. Окрім того зазначає, що посилання позивача на роз'яснення Державного комітету Ради Міністрів СРСР від 29 грудня 1965 року «Про порядок оплати праці тимчасового заступника», призначення працівника виконуючим обов'язки за вакантною посадою не допускається. Можливо лише з посадою, призначення на яку проводиться вищим органом управління. Також зазначає, що на сьогодні у чинному трудовому законодавстві прямо передбачено право керівника тимчасово призначати працівника виконуючим обов'язки по вакантній посаді.

09 січня 2019 року через відділ діловодства та архівної роботи суду надійшли письмові пояснення на позов від ОСОБА_6 який позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Розглянути справу за його відсутністю. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що накази про призначення його виконуючим обов'язки начальника управління припинили свою дію. Окрім того зазначає, що на час відсутності на посаді начальника управління, окрім нього, призначались інші особи, на яких були тимчасово покладені обов'язки начальника управління, втім, позивач лише оспорює накази щодо нього. Відповідачем оголошувались конкурси на зайняття вакантної посади начальника управління у червні 2017 року та у лютому 2018 року. За результатами конкурсного відбору, переможець не був визначений. Вважає, що покладені на нього обов'язків були пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів Головного управління, і жодним чином не призвели до приниження честі та гідності позивача.

09 січня 2018 року по справі оголошена перерва до 17 січня 2018 року.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві, просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Представник третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на безпідставність позовних вимог позивача, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, ОСОБА_1 займає посаду першого заступника начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області згідно з наказом відповідача від 5 квітня 2017 року №471-тс «Про призначення ОСОБА_1.» (арк. справи 31, том 1)

Відповідач, Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області діє на підставі Положення про Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 17 листопада 2016 року № 308 (арк. справи 84, 89-100, том 1).

Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

У судовому засіданні встановлено, що з 29 листопада 2016 року, була вакантною посада начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області.

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 29 листопада 2016 року № 1603-то покладені виконання обов'язків начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області на ОСОБА_8, заступника начальника, з 28 листопада 2016 року (арк. справи 66, том 1).

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 10 квітня 2017 року № 4793-то, зняті виконання обов'язків начальника з ОСОБА_8 та покладені виконання обов'язків начальника на ОСОБА_12, начальника Міськрайонного управління у Костянтинівському району та у м. Торецьку ГУ Держгеокадастру у Донецькій області з 10 квітня 2017 року (арк. справи 67, том 1).

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 19 травня 2017 року № 636-то, зняті виконання обов'язків начальника з ОСОБА_12 та покладені виконання обов'язків начальника на ОСОБА_13, начальника Міжміського управління мм. Краматорську та Дружківці ГУ Держгеокадастру у Донецькій області з 22 травня 2017 року (арк. справи 68, том 1).

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 12 червня 2017 року № 695-то, зняті виконання обов'язків начальника з ОСОБА_13 та покладені виконання обов'язків начальника на ОСОБА_12 начальника Міськрайонного управління у Костянтинівському району та у м. Торецьку ГУ Держгеокадастру у Донецькій області з 12 червня 2017 року (арк. справи 69, том 1).

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 16 червня 2017 року № 702-то, зняті виконання обов'язків начальника з ОСОБА_12 та покладені виконання обов'язків начальника на ОСОБА_13, начальника Міжміського управління у м. Краматорську та Дружківці ГУ Держгеокадастру у Донецькій області з 19 червня 2017 року (арк. справи 70, том 1).

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 31 липня 2017 року № 727-то, зняті виконання обов'язків начальника з ОСОБА_13 та покладені виконання обов'язків начальника на ОСОБА_9, начальника відділу у Мангушському районі ГУ Держгеокадастру у Донецькій області (арк. справи 71, том 1).

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 27 жовтня 2017 року № 772-то, зняті виконання обов'язків начальника з ОСОБА_9 з 30 жовтня 2017 року (арк. справи 72, том 1).

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 31 жовтня 2017 року № 809-то покладені виконання обов'язків начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області на ОСОБА_14, начальника Міськрайонного управління у Великоновосілківському районі та у м. Донецьку ГУ Держгеокадастру у Донецькій області з 01 листопада 2017 року (арк. справи 73, том 1).

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 13 грудня 2017 року № 837-то знято виконання обов'язків начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області з ОСОБА_14 та покладено виконання обов'язків начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області на ОСОБА_6, начальника відділу у Волноваському районі з 14 грудня 2017 року, на 30 календарних днів (арк. справи 74, том 1).

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 15 січня 2018 року № 3-то покладено виконання обов'язків начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області на ОСОБА_6, начальника відділу у Волноваському районі з 15 січня 2018 року, на 30 календарних днів (арк. справи 75, том 1).

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 13 лютого 2018 року № 11-то покладено виконання обов'язків начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області на ОСОБА_6, начальника відділу у Волноваському районі з 14 лютого 2018 року, на 30 календарних днів (арк. справи 76, том 1).

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 15 березня 2018 року № 24-то покладено виконання обов'язків начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області на ОСОБА_6, начальника відділу у Волноваському районі з 16 березня 2018 року, на 30 календарних днів (арк. справи 77, том 1).

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 16 квітня 2018 року № 29-то покладено виконання обов'язків начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області на ОСОБА_6, начальника відділу у Волноваському районі з 16 квітня 2018 року, на 30 календарних днів (арк. справи 78, том 1).

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 16 травня 2018 року № 47-то покладено виконання обов'язків начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області на ОСОБА_6, начальника відділу у Волноваському районі з 16 травня 2018 року, на 30 календарних днів (арк. справи 79, том 1).

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 15 червня 2018 року № 61-то покладено виконання обов'язків начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області на ОСОБА_6, начальника відділу у Волноваському районі з 15 червня 2018 року, на 30 календарних днів (арк. справи 80, том 1).

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 16 липня 2018 року № 75-то покладено виконання обов'язків начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області на ОСОБА_6, начальника відділу у Волноваському районі з 16 липня 2018 року, на 30 календарних днів (арк. справи 81, том 1).

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 15 серпня 2018 року № 90-то покладено виконання обов'язків начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області на ОСОБА_6, начальника відділу у Волноваському районі з 15 серпня 2018 року, на 30 календарних днів (арк. справи 82, том 1).

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 14 вересня 2018 року № 98-то покладено виконання обов'язків начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області на ОСОБА_6, начальника відділу у Волноваському районі з 14 вересня 2018 року, на 30 календарних днів (арк. справи 83, том 1).

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 10 жовтня 2018 року № 110-то покладено виконання обов'язків начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області на ОСОБА_6, начальника відділу у Волноваському районі з 15 серпня 2018 року, на 30 календарних днів. Даний наказ відповідачем до матеріалів справи не надано, наявність цього наказу визнається сторонами.

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 09 листопада 2018 року № 411-то оголошено наказ від 08 листопада 2018 року за № 133-то про призначення ОСОБА_9 на посаду начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області в порядку переведення з Донецької обласної державної адміністрації (арк. справи 178, том 1).

Позивач оскаржує накази, якими був призначений виконуючим обов'язки начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області ОСОБА_6, начальник відділу у Волноваському районі, оскільки вважає, що вони прийняті з порушення вимог Закону України «Про державну службу», та наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 14 липня 2017 року за № 167 «Про розподіл обов'язків між начальником, першим заступником та заступником начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області» яким затверджено розподіл функціональних обов'язків, між начальником, першим заступником та заступником начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (арк. справи 84-87, том 1).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок про призначення на посаду державної служби визначається статтею 31 Закону України «Про державну службу». Так, відповідно до частини 1 статті 31 ЗУ «Про державну службу», на посаду державної служби призначається переможець конкурсу. Відповідно до пункту 2 частини 2 зазначеної статі, рішення про призначення приймається: 2) на посади державної служби категорій "Б" і "В" - керівником державної служби.

В частини 6 статті 31 ЗУ «Про Державну службу» зазначено, що з метою безперебійного функціонування державного органу одночасно з прийняттям рішення про оголошення конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби до призначення особи на таку посаду суб'єкт призначення може прийняти рішення:

1) про тимчасове покладення виконання обов'язків за вакантною посадою державної служби категорії "А" на одного із заступників або на одного з керівників самостійних структурних підрозділів цього державного органу;

2) про тимчасове покладення виконання обов'язків за вакантною посадою керівника самостійного структурного підрозділу на одного із державних службовців, які працюють у відповідному структурному підрозділі державного органу;

3) про тимчасовий розподіл обов'язків за іншими вакантними посадами державної служби між державними службовцями, які працюють у відповідному структурному підрозділі державного органу.

Рішення, передбачене пунктом 2 цієї частини, може бути прийнято за умови відсутності посади заступника керівника самостійного структурного підрозділу у державному органі або якщо така посада є вакантною.

У судовому засіданні було досліджено штатний розпис відповідача на 2018 рік від 30 січня 2018 року, з якого вбачається, що керівництво відповідача складається з начальника, першого заступника начальника, заступника начальника, заступника начальника - начальника управління контролю за використанням та охороною земель. (арк. справи220-227, том 1).

Таким чином, під час покладання виконання обов'язків начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області на начальника відділу у Волноваському районі, за умови наявності заступників начальника, відповідач повинен був враховувати вимоги ст. 31 Закону України «Про державну службу», яка передбачає можливість покладання виконання обов'язків за умови відсутності посади заступника керівника самостійного структурного підрозділу у державному органі або якщо така посада є вакантною.

Позивач зверталась зі скаргою до Національного агентства України з питань державної служби із зазначеним питанням. За наслідками позапланової безвиїзної перевірки відповідача, проведеної Національним агентством України з питань держаної служби було складено довідку від 17 травня 2018 року №22/18 стосовно дотримання вимог Закону України «Про державну службу» та інших нормативно - правових актів з питань державної служби під час накладення дисциплінарного стягнення на державного службовця ОСОБА_1 (арк.справи 38-56, том 2) (далі довідка).

У Довідці, серед іншого, зазначено, що відповідно до ст. 21 Закону «Про центральні органи виконавчої влади», територіальні органи центрального органу виконавчої влади діють на підставі положень, що затверджуються керівником центрального органу виконавчої влади. Відповідно до п. 13 Типового положення про територіальні органи міністерства та іншого центрального органу виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 року № 563, територіальні органи діють на підставі положень, що затверджуються відповідно до типового положення міністром, керівником іншого центрального органу виконавчої влади.

Таким чином, зазначеними вище нормативно-правовими актами чітко встановлено, що територіальні органи центральних органів виконавчої влади мають діяти на підставі положень про них, затверджених керівником центрального органу виконавчої влади.

Положення про Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області затверджено наказом Держгеокадастру від 17 листопада 2016 року №308 (далі положення) (арк. справи 89- 100, том 1).

Відповідно до пункту 12 пункту 10 Положення начальник Головного управління розподіляє за погодженням з Головою Держгеокадастру обов'язки між своїми заступниками.

Наказом Головного управління Держгеокадастру в Донецькій області від 14 липня 2017 року №167, затверджено, розподіл обов'язків між начальником, першим заступником та заступниками начальника та порядок взаємозаміщення керівництва Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області.(арк. справи 102, том 1)

Згідно з підпунктом 16 пункту 2 зазначеного Розподілу перший заступник начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області виконує обов'язки начальника Головного управління та/або заступників начальника Головного управління відповідно до Порядку взаємозаміщення керівництва Головного управління у разі їх відсутності.

У висновках Довідки п.5 зазначено, що призначення виконуючих обов'язки начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області не відповідає вимогам частини третьої статті 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», пункту 13 Типового положення про територіальні органи міністерства та іншого центрального органу виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 року №563, підпункту 16 пункту 2 розподілу обов'язків між начальником, першим заступником та заступниками начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, затвердженого наказом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 14 липня 2017 року №167. (арк. справи 55, том 2).

Листом від 13 липня 2018 року №5210/20-18 Національне агентство з питань державної служби наполягало на приведені діяльності Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області в частині виконання обов'язків керівника зазначеного управління у відповідність до вимог нормативно правових актів.(арк. справи 36-37, том 2 )

Таким чином, при призначенні виконуючих обов'язків Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області мало місце порушення норм законодавства.

Щодо вимоги позивача визнати протиправними та скасувати накази відповідача якими призначався виконуючим обов'язки начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області ОСОБА_6, начальник відділу у Волноваському районі, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно підпункту 19 частини першої статті 4 КАС України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Відповідно до норм частини другої статті 264 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин у яких буде застосовано цей акт.

Тобто, із змісту зазначених зазначеної норми вбачається, що правові акти індивідуальної дії своїми приписами мають породжувати права і обов'язки конкретних осіб, на яких спрямована їх дія.

В спірних правовідносинах накази, що мають певні правові наслідки, не породжує права та обов'язки для позивача (актом індивідуальної дії), а тому не можуть бути предметом оскарження.

За владно-регулятивною природою всі юридичні акти поділяються на правотворчі, правотлумачні (правоінтерпретаційні) та правозастосовні. Нормативно-правові акти належать до правотворчих, а індивідуальні - до правозастосовних.

У вітчизняній теорії права загальновизнано, що нормативно-правовий акт - це письмовий документ компетентного органу держави, уповноваженого нею органу місцевого самоврядування чи іншого суб'єкта, в якому закріплено забезпечуване нею формально обов'язкове правило поведінки загального характеру. Такий акт приймається як шляхом безпосереднього волевиявлення народу, так і уповноваженим на це суб'єктом за встановленою процедурою, розрахований на невизначене коло осіб і на багаторазове застосування.

Натомість, індивідуально-правові акти, як результати правозастосування, адресовані конкретним особам, тобто є формально обов'язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб'єктів; вміщують індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб'єктивні права та/чи обов'язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов'язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі, а свій зовнішній прояв можуть отримувати не лише у письмовій (документальній), але й в усній (вербальній) або ж фізично-діяльнісній (конклюдентній) формах.

З огляду на вказане нормативно-правовий акт містить загальнообов'язкові правила поведінки (норми права), тоді як акт застосування норм права (індивідуальний акт) - індивідуально-конкретні приписи, що є результатом застосування норм права; вимоги нормативно-правового акта стосуються всіх суб'єктів, які опиняються у нормативно регламентованій ситуації, а акт застосування норм права адресується конкретним суб'єктам і створює права та/чи обов'язки лише для цих суб'єктів; нормативно-правовий акт регулює певний вид суспільних відносин, а акт застосування норм права - конкретну життєву ситуацію; нормативно-правовий акт діє впродовж тривалого часу та не вичерпує дію фактами його застосування, тоді як дія акта застосування норм права закінчується у зв'язку з припиненням існування конкретних правовідносин.

Зважаючи на наведені вище положення КАС України та загальновідомі ознаки, властивості нормативно-правового й індивідуального актів оскаржувані накази є актами індивідуальної дії, не містять загальнообов'язкових правил поведінки, а передбачає індивідуалізовані приписи щодо виконання обов'язків начальника та не розраховані на багаторазове застосування, а вичерпує дію в зазначені в наказах строк.

Суд вважає, що право на оскарження індивідуального акта суб'єкта владних повноважень надано особі, щодо якої цей акт прийнятий або прав, свобод та інтересів якої він безпосередньо стосується.

Доводи позивача щодо впливу наказів на коло його прав та інтересів, зокрема на не виконання обов'язків які могли б їм виконуватись не спростовують цього висновку, оскільки адресатом наказів, є особа на яку покладено виконання обов'язків, тобто особа для якої в даних наказах передбачено права та/чи обов'язки, завжди є конкретно визначений, персоніфікований суб'єкт.

Суд зазначає, що законодавчі обмеження стосовно можливості оскарження актів індивідуальної дії не шкодять самій суті права, оскільки ці накази можуть бути оскаржені у суді їх адресатами. Однією з цілей таких обмежень є недопущення розгляду у судах позовів третіх осіб в інтересах (або всупереч інтересам) адресатів індивідуальних актів, зокрема, як у цій справі.

Таким чином, особа може одержати захист своїх прав в судовому порядку лише в тому випадку, якщо ця особа є учасником відповідних відносин, спір в яких переданий на вирішення суду, і в цих відносинах певним чином були порушені, невизнанні або оспорені права цієї особи. В іншому випадку особа не є носієм порушеного права, а отже, не є суб'єктом права на судовий захист.

У будь-якому разі обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення його порушених прав, і у випадку задоволення судом його вимог, прийняте судом рішення має тягнути за собою відновлення тих прав, за захистом яких позивач і звернувся до суду.

Проте позивачем не надано обґрунтувань того, що обраний ним спосіб захисту є ефективним та спрямованим на відновлення його порушених прав.

Крім того, на час розгляду справи, спірні накази вже втратили свою дію в часі, а посада начальника Головного управління Держгеокадастру в Донецькій області вже не вакантна.

У випадку порушення прав позивача особою, що виконувала обов'язки начальника, позивач не позбавлений права оскаржити конкретні дії або акти, що їм були прийняті та стосуються безпосередньо позивача.

Суд не приймає довід представника позивача, що при прийнятті спірних наказів відповідачем не було дотримано вимог ст..246 Цивільного Кодексу України та не видавалось довіреності до наказів де визначалось коло його повноважень, з огляду на те що, дана норма не регулює спірні правовідносини. Перелік повноважень начальника зазначено в відповідному наказі, а порядок покладання виконання обов'язків закріплено в Законі України «Про державну службу».

Щодо позовної вимоги зобов'язати Держгеокадастр до призначення начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області відповідно до Закону України «Про Державну службу» здійснювати покладання виконання обов'язків начальника з дотриманням вимог нормативно-правових актів, у судовому засіданні представник позивача зазначив, що не наполягає на цій вимозі. В свою чергу, суд зазначає, що у розумінні норм Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа може звернутись до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів. У спірному питанні, що розглядається на теперішній час, не можливо встановити факт порушення відповідачем права позивача у майбутньому, а тому в цій частині позовні вимоги також не підлягають задоволенню.

Стосовно заявлених позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Позивач обґрунтовує заподіяну їй моральну шкоду пригніченим моральним і психологічним станом, порушенням нормальних стосунків з оточуючими людьми, порушенням нормальних життєвих зв'язків, погіршенням стану здоров'я, недоотриманням належних їй коштів.

Згідно частини п'ятої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Cуд зазначає, що посилання позивача на обставини, які слугували про притягнення її до дисциплінарного стягнення у виді оголошення догани, яка була скасована відповідачем наказом від 01 червня 2018 року, безпідставні, оскільки предметом розгляду цієї справи є спірні правовідносини щодо оскарження наказів про покладання виконання обов'язків начальника Головного управління Держгеокадастру.

Окрім того, суд зазначає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 4 КАСУ, є похідними вимогами, які залежать від задоволення основних вимог.

З огляду на наведене, суд вважає, що в задоволенні позовної вимоги про стягнення на користь позивача моральної шкоди необхідно відмовити повністю, оскільки позивачем не доведено причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та моральними стражданнями позивача.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих учасниками справи доказів, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог позивача.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволення позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, підстави для вирішення питання щодо відшкодування судових витрат також відсутні.

Керуючись 2, 3, 5- 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 94, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 295,297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних позовних вимог Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, ОСОБА_6 про скасування індивідуальних актів щодо покладання виконання обов'язків начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, а саме наказів: від 13 грудня 2017 року № 837-то, від 15 січня 2018 року № 3-то, від 13 лютого 2018 року № 11-то, від 15 березня 2018 року № 24-то, від 16 квітня 2018 року № 29-то, від 16 травня 2018 року № 47-то, від 15 червня 2018 року № 61-то, від 16 липня 2018 року № 65-то, від 15 серпня 2018 року № 90-то, від 14 вересня 2018 року № 98-то, від 10 жовтня 2018 року № 110-то та відшкодування моральної шкоди у розмірі 700 000 грн., - відмовити у повному обсязі.

Вступна та резолютивна частини рішення підписано та оголошено у судовому засіданні 17 січня 2019 року.

Повний текст рішення складений та підписаний 28 січня 2019 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Шинкарьова І.В.