Справа № 826/12974/17
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

28 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Степанюка А.Г., суддів Губської Л.В., Епель О.В., перевіривши матеріали апеляційної скарги Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НК Преміум» до Головного управління ДФС у м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «НК Преміум» (далі - Позивач, ТОВ «НК Преміум») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - Відповідач, ГУ ДФС у м. Києві) про скасування податкового повідомлення-рішення від 24.07.2017 року №.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.08.2018 року позов задоволено повністю.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2018 року повернуто ГУ ДФС у м. Києві вперше подану апеляційну скаргу у зв'язку відсутністю сплати судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач вдруге подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати його та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Перевіривши апеляційну скаргу, Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 26.12.2018 року залишив її без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 295 КАС України. При цьому невідповідність наведеним положенням КАС України виявилася в тому, що Апелянтом пропущено тридцятиденний строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а викладені у клопотанні про поновлення строку причини поважними визнані не були.

Копію даної ухвали направлено на адресу ГУ ДФС у м. Києві 10.01.2019 року та з 11.01.2019 року остання вже перебувала у відділенні поштового зв'язку, про що свідчать результати відстеження поштового відправлення №670. Крім того, останню було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 02.01.2019 року.

На виконання вимог даної ухвали Відповідачем до суду 23.01.2019 року подано датовану 22.01.2019 року заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, яка обґрунтована тим, що причиною пропуску процесуального строку була неможливість забезпечити сплату судового збору вчасно через відсутність коштів. Крім того, у заяві підкреслено, що ГУ ДФС у м. Києві вчинювалися всі необхідні дії, спрямовані на забезпечення сплати судового збору.

Надаючи оцінку викладеним у заяві доводам, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як було встановлено в ухвалі від 26.12.2017 року про залишення апеляційної скарги без руху, копію повного тексту оскаржуваного рішення було отримано Відповідачем 29.08.2018 року (т. 2 а.с. 202). Отже, останнім днем подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції з урахуванням вихідних днів було 01.10.2018 року. Проте апеляційну скаргу подано до суду першої інстанції 11.12.2018 року, тобто поза межами встановленого приписами КАС України процесуального строку.

При цьому судом враховується, що вперше подану ГУ ДФС у м. Києві апеляційну скаргу було залишено без руху ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.09.2018 року у зв'язку з несплатою судового збору, копію якої направлено Відповідачу 28.09.2018 року. Вказаним судовим рішенням було надано контролюючому органу десятиденний строк для усунення недоліків.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2018 року справу прийнято до провадження.

У зв'язку з неподанням документу про сплату судового збору в установлений строк суд ухвалою від 15.11.2018 року повернув ГУ ДФС у м. Києві вперше подану останньою апеляційну скаргу, відмовивши у задоволенні заяви про продовження строку для усунення недоліків або відстрочення сплати судового збору. Тобто, Відповідач мав більше місяця для забезпечення сплати судового збору.

Крім іншого, в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху зверталася увага на те, що додана до вдруге поданої апеляційної скарги виписка про сплату судового збору на суму 43 779,31 грн. свідчить, що його було сплачено 29.10.2018 року, водночас, як було встановлено раніше, апеляційну скаргу було подано до відділення поштового зв'язку лише 11.12.2018 року, тобто більше ніж через тридцять днів з моменту сплати судового збору. При цьому суд вважає за необхідне підкреслити, що ГУ ДФС у м. Києві мало об'єктивну можливість надати Шостому апеляційному адміністративному суду документ про сплату судового збору до моменту постановлення 15.11.2018 року ухвали про повернення вперше поданої апеляційної скарги.

Разом з тим, на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху Відповідачем не було зазначено причини неможливості подання апеляційної скарги невідкладно після сплати судового збору, як і не зазначено підстави неподання документу про сплату судового збору на виконання вимог ухвали про залишення без руху вперше поданої апеляційної скарги. Відтак сама по собі сплата судового збору суб'єктом владних повноважень не може бути безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції за відсутності належного підтвердження вчинення таким суб'єктом дій, спрямованих на забезпечення апеляційного оскарження судового рішення.

Аналогічна позиція підтримується і Верховним Судом, зокрема, у постановах від 18.05.2018 року у справі №820/4558/16, від 22.05.2018 року у справі №826/26113/15, від 18.09.2018 року у справі №826/25121/15.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для можливості визнання поважними причин пропуску ГУ ДФС у м. Києві строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.08.2018 року. Інших доводів поважності причин пропуску строку Апелянтом не зазначено.

У контексті наведеного суд вважає за необхідне зауважити, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, зважаючи на викладене та з огляду на відхилення доводів Апелянта щодо поважності причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Приписи ч. 3 ст. 299 КАС України визначають, що питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п'яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Підсумовуючи наведене та керуючись приписами Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне у відкритті апеляційного провадження відмовити та повернути апеляційну скаргу Апелянту.

Керуючись ст.ст. 248, 299, 321, 325 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Головного управління ДФС у м. Києві про поновлення строків на апеляційне оскарження судового рішення - відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НК Преміум» до Головного управління ДФС у м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Повернути Апелянту апеляційну скаргу та додані до неї матеріали.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель