Справа № 620/58/19
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2019-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2019 року м.Чернігів Справа № 620/58/19

Чернігівський окружний адміністративний суд

під головуванням судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Пархомчука Д.А.,

представників позивача ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Міністерства юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду за адміністративним позовом до Міністерства юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та просить:

- визнати протиправним повернення державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5 виконавчого листа у справі № 825/820/17 ОСОБА_4 без прийняття до виконання, яке оформлено повідомленням від 10.10.2018 за № 5739695/6-20.1;

- зобов'язати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України розпочати примусове виконання рішення суду у справі № 825/820/17 за заявою ОСОБА_4;

- встановити строк для подачі звіту про виконання судового рішення.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що у виконавчому документі зазначаються назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала. Повідомленням від 10.10.2018 за № 5739695/6-20.1 державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5 повернув виконавчий документ від 27.02.2018 у справі № 825/820/17 стягувачу, оскільки відсутнє повне ім'я та по батькові посадової особи, яка його видала. Однак вказаний недолік є незначним, і це не може бути підставою для повернення виконавчого документа стягувачу без виконання. При перевірці виконавчого документа, інших недоліків, крім зазначення ініціалів осіб, які підписали виконавчий лист, замість повного імені та по батькові цих осіб, не виявлено. Не прийняття до виконання виконавчого листа порушує права позивача.

Ухвалою суду від 16.01.2019 відкрито провадження за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ.

Від представника відповідача надійшов відзив, в якому вказано, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено повідомлення від 10.10.2018 за № 5739695/6-20.1 про повернення виконавчого документа у зв'язку з тим, що виконавчий лист від 27.02.2018 у справі № 825/820/17 не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», зокрема у виконавчому листі зазначено лише прізвища та ініціали осіб, без повного зазначення імені та по батькові посадової особи, яка видала виконавчий лист.

Ухвалою суду від 23.01.2019, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Заслухавши учасників справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

27.02.2018 Новозаводським районним судом м. Чернігова видано виконавчий лист у справі № 825/820/17 про зобов'язання Державну фіскальну службу України вчинити дії щодо оформлення та подання документів про призначення пенсії згідно заяви ОСОБА_4 від 15.05.2015 до Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затверджених постановою Пенсійного Фонду України № 22-1 від 22.11.2015. Виконавчий лист підписаний головою суду ОСОБА_6 та секретарем ОСОБА_7

Встановлено, що позивач звернувся до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України з заявою про примусове виконання виконавчого листа Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27.02.2018 у справі № 825/820/17.

10.10.2018 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання № 5739695/6-20.1 Підставою повернення виконавчого листа є невідповідність його п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме відсутність повного імені та по батькові посадової особи, яка видала виконавчий лист.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII.

Згідно з ч. 3 ст. 373 КАС України виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. У виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред'явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

Згідно п. 6 ч. 4 ст. 4 вищевказаного Закону, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо, зокрема, виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону. У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Виконавчий документ повинен відповідати встановленим вимогам, зокрема, мати інформацію про прізвище, ім'я, по батькові посадової особи, яка його видала. Державний виконавець при отриманні заяви про примусове виконання документу, перевіряє поданий виконавчий документ на відповідність вимогам Закон України «Про виконавче провадження».

Як встановив суд, у виконавчому листі від 27.02.2018 зазначено дату його видачі, назву документу, назву установи, що видала Новозаводський районний суд м. Чернігова, посадову особу, яка підписала виконавчий лист - голова суду ОСОБА_6 та секретар ОСОБА_7 Тобто, обов'язкові реквізити, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому листі наявні. У виконавчому листі заповнена графа «прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала» - голова суду ОСОБА_6 та секретар ОСОБА_7, отже, можливо встановити ким виписаний виконавчий лист.

У свою чергу суд звертає увагу відповідача, що така інформація міститься в мережі Інтернет, зокрема на сайті https://nz.cn.court.gov.ua/sud2515/, яка є загальновідомою.

Крім того, відповідачем не доведено, яким чином відсутність у виконавчому документі від 27.02.2018 у справі № 825/820/17 повного імені та по батькові посадової особи, яка його видала, перешкоджає процедурі примусового виконання рішення.

Згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України i є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч.1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Враховуючи вищевикладене, державним виконавцем неправомірно повернуто виконавчий документ, який відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», тому позовні вимоги про визнання протиправним повернення державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5 виконавчого листа у справі № 825/820/17 ОСОБА_4 без прийняття до виконання, яке оформлено повідомленням від 10.10.2018 за № 5739695/6-20.1 слід задовольнити.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України розпочати примусове виконання рішення суду у справі № 825/820/17 за заявою ОСОБА_4, то суд зазначає таке.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право особи на суд передбачає можливість отримати не лише формальний захист (визнання і підтвердження порушених прав), але й фактичний захист (тобто дійсне й ефективне поновлення порушених прав).

При цьому адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов'язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений повноваженнями, зокрема, щодо зобов'язання відповідача вчинити дії, і це прямо вбачається зі змісту ст. 245 КАС України.

У випадку невиконання обов'язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов'язання вчинити дії, спрямовані на відновлення порушеного права. Це цілком узгоджується з наведеними вище положеннями Кодексу адміністративного судочинства.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Щодо клопотання про встановлення судового контролю, то суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до змісту ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, і має застосовуватися у виключних випадках.

Разом з тим, слід вказати, що позивач зазначаючи про необхідність встановлення судового контролю не зазначає про причини такої (необхідності) чи обставини, які б свідчили, що рішення суду ухвалене у даній справі не буде виконано відповідачем.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, суд не вважає за необхідне зобов'язувати суб'єкта владних повноважень подавати звіт про виконання даного судового рішення.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України).

Витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 1 та 2 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Суд звертає увагу на те, що на підтвердження обставин щодо понесення стороною у справі судових витрат на правничу допомогу повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вказані висновки щодо застосування норм права, узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 21.09.2018 року по справі №820/5938/16, та повинні застосовуватись до спірних правовідносин на виконання ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і ч. 5 ст. 242 КАС України.

Так, як вбачається із матеріалів справи, 04.01.2019 між позивачем та адвокатом ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги.

Факт понесення позивачем витрат на правову допомогу підтверджується актом прийому -передачі виконаних робіт з розрахунком витраченого часу від 23.01.2019 та квитанцією до прибуткового ордеру від 23.01.2019 на суму 3000,00 грн. (а.с. 38-29).

Також позивачем сплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн. згідно квитанції № 75 від 12.11.2018 в розмірі 704,80 грн. та згідно квитанції № 34 від 11.01.2019 в розмірі 65,00 грн. (а.с. 5-6).

Таким чином, враховуючи те, що заявлений позивачем позов підлягає задоволенню повністю, а тому судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу, підлягають відшкодуванню позивачу шляхом стягнення на його користь понесених витрат на правову допомогу в сумі 3000,00 грн. та судового збору в загальному розмірі 769,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України.

Керуючись статтями 139, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним повернення державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5 виконавчого листа від 27.02.2018 у справі № 825/820/17 ОСОБА_4 без прийняття до виконання, яке оформлено повідомленням від 10.10.2018 за № 5739695/6-20.1.

Зобов'язати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України розпочати примусове виконання виконавчого листа від 27.02.2018 у справі № 825/820/17 за заявою ОСОБА_4.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн. відповідно до квитанції до прибуткового ордеру від 23.01.2019 та судовий збір в загальному розмірі 769,80 грн. відповідно до квитанцій № 75 від 12.11.2018 та № 34 від 11.01.2019.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення, з урахуванням ч.6. ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду через Чернігівській окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Відповідач: Міністерство юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ, 14026, ).

Повний текст судового рішення виготовлено 25.01.2019.

Суддя І.І. Соломко