Справа № 824/91/19-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпечені адміністративного позову

25 січня 2019 р. м. Чернівці справа № 824/91/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренич І.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Соковий завод Сокирянський" про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Соковий завод Сокирянський" до управління Держпраці у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Соковий завод Сокирянський" (далі - позивач) звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЧВ-1512/18/321/НД/АВ/П/ЗБ-1ФС/122 від 17.01.2019 р. на суму 11169,00 грн;

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЧВ-1512/18/321/НД/АВ/П/МГ-2ФС/123 від 17.01.2019 р. на суму 967980,00 грн.

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЧВ-1512/18/321/НД/АВ/П/ІП-3ФС/124 від 17.01.2019 р. на суму 3723,00 грн.

Одночасно, з адміністративним позовом позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії постанов про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЧВ-1512/18/321/НД/АВ/П/ЗБ-1ФС/122 від 17.01.2019 р. на суму 11169,00 грн., №ЧВ-1512/18/321/НД/АВ/П/МГ-2ФС/123 від 17.01.2019 р. на суму 967980,00 грн., №ЧВ-1512/18/321/НД/АВ/П/ІП-3ФС/124 від 17.01.2019 р. на суму 3723,00 грн.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначив, що зважаючи на те, що позивач не погоджується з постановами Головного управління Держпраці у Чернівецькій області про накладення штрафу і не має намір сплачувати у добровільному порядку накладений на нього постановами штраф, на даний час існує реальна можливість початку державним виконавцем примусового виконання постанови відповідача, оскарження якої, згідно з чинним законодавством, не зупиняє її виконання. Наведене свідчить про наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Оскільки правомірність прийняття оскаржуваних постанов Головного управління Держпраці у Чернівецькій області буде встановлена лише судовим рішенням, прийнятим за результатами розгляду цієї справи, стверджувати на даний час про це неможливо, тому у разі встановлення протиправності оскаржуваних постанов і задоволення позовних вимог товариству з обмеженою відповідальністю "Соковий завод Сокирянський" про їх скасування, позивачу доведеться докласти значних зусиль і витрат, щоб відновити свої права та повернути своє майно, на яке може бути звернено, стягнення у разі примусового виконання цієї постанови.

У зв'язку з вищенаведеним, посилаючись на положення ст.ст. 150, 154 КАС України, позивач просить задовольнити заяву про забезпечення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 КАС України у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

У зв'язку з відсутністю виняткових обставини, які унеможливлюють розгляд заяви про забезпечення позову без участі сторін, суд вважає за можливе розглянути її без проведення судового засідання.

Розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Порядок розгляду заяви про забезпечення позову врегульовано статтею 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до вимог статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

За змістом частини 4 статті 150 КАС України подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Частиною 1 статті 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до положень частини 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Із системного аналізу вимог наведених норм випливає, що забезпечення позову це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправя сторін.

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправя сторін.

Законодавець встановив три підстави для постановляння ухвали про забезпечення позову у справі, зокрема такими є:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

- наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності;

- наявні ознаки очевидного порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду.

У пункті 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" № 2 від 06.03.2008 року надано розяснення, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Із аналізу наведеного видно, що обов'язковою передумовою вжиття заходів для забезпечення позову, є обґрунтована заява сторони з зазначенням дійсних обгрунтованих підстав вважати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Тому, у вирішенні питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Зазначаючи про необхідність зупинення дії постанов №ЧВ-1512/18/321/НД/АВ/П/ЗБ-1ФС/122 від 17.01.2019 р., №ЧВ-1512/18/321/НД/АВ/П/МГ-2ФС/123 від 17.01.2019 р., №ЧВ-1512/18/321/НД/АВ/П/ІП-3ФС/124 від 17.01.2019 р. про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами позивач не надав суду доказів, що свідчать про наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам у зв'язку з можливістю початку державним виконавцем примусового виконання постанови відповідача, оскарження якої, згідно з чинним законодавством, не зупиняє її виконання.

Позивачем не наведено переконливих доводів (обґрунтованих припущень), які б могли свідчити про те, що невжиття заходу, про який він просить, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, прийнятого за результатом розгляду даної справи, або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Позивач не надав доказів початку примусового виконання державним виконавцем постанов №ЧВ-1512/18/321/НД/АВ/П/ЗБ-1ФС/122 від 17.01.2019 р., №ЧВ-1512/18/321/НД/АВ/П/МГ-2ФС/123 від 17.01.2019 р., №ЧВ-1512/18/321/НД/АВ/П/ІП-3ФС/124 від 17.01.2019 р.

Крім того суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Згідно ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи наведене та здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, суд приходить висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150, 154, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Соковий завод Сокирянський" про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Соковий завод Сокирянський" до Управління Держпраці у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування постанов, шляхом: зупинення дії постанов про накладення штрафу уповноваженими особами від 17.01.2019р. №ЧВ-1512/18/321/НД/АВ/П/ЗБ-1ФС/122, №ЧВ-1512/18/321/НД/АВ/П/МГ-2ФС/123, №ЧВ-1512/18/321/НД/АВ/П/ІП-3ФС/124 винесених заступником начальника Управління Держпраці у Чернівецькій області ОСОБА_1 про накладення на товариство з обмеженою відповідальністю "Соковий завод Сокирянський" штрафу до набрання законної сили рішенням в адміністративній справі - відмовити.

2. Копію ухвали направити сторонам.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя І.В. Маренич