Справа № 2540/2905/18
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2540/2905/18 Суддя (судді) першої інстанції: Заяць О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача: Беспалова О. О.

суддів: Сорочка Є. О., Парінова А. Б.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

представника третьої особи Тракала А. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року (місце ухвалення: місто Чернігів, час ухвалення: 11 годин 49 хвилин, дата складання повного тексту: 05 листопада 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Національна поліція України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправними дій щодо відмови в призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду III групи, інвалідність якого пов'язана з безпосередньою участю в АТО при виконанні службових обов'язків; зобов'язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу як інваліду III групи у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2018 року, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 97, п. п. «в» п.3 ч.1 ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію», за вирахуванням суми 27560, 00 грн. раніше отриманої грошової допомоги за 20 % втрати працездатності від травми, пов'язаної з виконанням службових обов'язків в зоні АТО.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує вимогами п. 8 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 р. № 4 з відповідними змінами, що набрали чинності з 17.11.2017 р. (далі - Порядок № 4).

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив, зареєстрований 08.01.2019 р. за вх. № 515, в якому позивач зауважує, що Закон України «Про Національну поліцію» має вищу юридичну силу та темпорального обмеження права у отриманні одноразової грошової допомоги між встановленням ступенів втрати працездатності не передбачає.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, особу, що з'явилась, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_5 при виконанні службових обов'язків безпосередньо в зоні проведення антитерористичної операції в 2015 році отримав ЗЧМТ, струс головного мозку, акубаротравму (а. с. 7-13).

В 2015 році за 20 % втрати працездатності від травми, пов'язаної з виконанням службових обов'язків в зоні АТО, відповідно до Закону України «Про міліцію» та постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 позивачу виплачена одноразова грошова допомога в сумі 27560 грн. (а. с. 21).

Згідно свідоцтва про хворобу № 77, виданого військово-лікарською комісією 26.12.2017 р., ОСОБА_5 визнано непридатним до служби в поліції та зазначено, що травми позивача пов'язані з безпосередньою участю в антитерористичній операції при виконанні службових обов'язків, а захворювання (виразкова хвороба 12 п. к. в ст. ремісії, деформація цибулини 12 п. к., хронічний гастродуоденіт в ст. ремісії, ПФЖ 0, двобічний деформуючий артроз колінних суглобів ІІ ст. ПФС І ст., остеохондроз грудного відділу хребта, хронічний торакалгічний синдром в ст. нестійкої ремісії) пов'язані з проходженням служби в поліції (а. с. 15).

Відповідно до наказу начальника Головного управління поліції в Чернігівській області від 05.01.2018 р. № 3 о/с за пунктом 2 (через хворобу) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» позивач звільнений зі служби в поліції (а. с. 16).

16 січня 2018 року Чернігівською обласною МСЕК ОСОБА_5 встановлена III група інвалідності (а. с.17).

26 квітня 2018 року позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області з заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги з приводу встановлення III групи інвалідності (а. с. 18).

Листом від 23.05.2018 р. № 21/Р-160 відповідач відмовив у призначенні та виплаті допомоги з посиланням на п. 8 Розділу IV Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 р. № 4.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. № 580-VIII (в редакції, що була чинною станом на дату встановлення інвалідності позивачу, далі - Закон № 580) одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:

1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті поліцейського внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;

2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;

3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;

6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Згідно п. п. «в» п. 3 ч. 1 ст. 99 Закону № 580 розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату: визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 3, інвалідності III групи - 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

В частині застосування до спірних правовідносин саме цієї норми, колегія суддів зауважує, що згідно свідоцтва про хворобу до погіршення стану поліцейського призвели саме травми, отримані під час перебування в зоні АТО, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК (а. с. 17), з огляду на що, на думку колегії суддів, застосування до спірних правовідносин підлягає саме п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону № 580, а не п. 4.

Відповідно до ч. 6 ст. 100 Закону № 580 особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.

Згідно ст. 101 Закону № 580 призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком:

а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням;

б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп'яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров'ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом);

г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Вказаний перелік підстав є вичерпним.

В той же час, у відповідності до п. 8 Порядку № 4, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, якщо поліцейському протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Таким чином, положення вказаного пункту обмежують право позивача на отримання одноразової допомоги, в той час як сам Закон № 580 такого обмеження не містить.

У відповідності до ч. 3 ст. 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Національна поліція України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя Є. О. Сорочко
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 24.01.2019 року)