Справа № 672/1321/18
Суддя: Шинкоренко С. В.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№672/1321/18
Провадження №2-а/672/2/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 р. м. Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Шинкоренка С.В., за участю секретаря Терещук Н.А., представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городка адміністративну справу №672/1321/18 за позовом ОСОБА_2 до старшого інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Хмельницькій області Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області ОСОБА_3

про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 01.10.2018 р. звернулася до Городоцького районного суду Хмельницької області із адміністративним позовом до відповідача, про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 18.09.2018 р.

Позивач пояснила в поданій позовній заяві, що відповідачем було безпідставно накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за ніби-то самовільне зайняття земельних ділянок, оскільки будь-які докази про це відсутні, а спірними земельними ділянками вона користується на законних підставах.

За клопотанням представника позивача, ухвалою суду від 09.01.2019 р. було здійснено заміну відповідача на Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, проте останній подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просить визнати протиправною та скасувати постанову від 18.09.2018 р. про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення на підставі ст. 53-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 340 грн. та закрити справу.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив у повному обсязі. В підтвердження своєї позиції вказує, що позивачем не було продовжено (поновлено) договори оренди на спірні ділянки, в результаті чого остання продовжує незаконно ними користуватись з лютого 2013 року. ОСОБА_2 не звернулась у визначений законодавством місячний строк для укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди, а тому права на користування даними земельними ділянками на даний час у неї немає. За таких обставин має місце самовільне захоплення земельних ділянок протягом 2013-2019 років, а тому притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 340 грн. є цілком законним.

Суд, оголосивши заяву представника позивача, заслухавши пояснення представника відповідача, оголосивши відзив та додані до нього письмові докази, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом обєктивно встановлено, що 18.09.2018 р. старшим інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Хмельницькій області Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області ОСОБА_3 постановлено притягнути до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП та накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за те, що ОСОБА_2, працюючи головою СФГ "Лада" (с. Кузьмин Городоцького району Хмельницької області), порушила вимоги статей 125, 126 ЗК України, а саме : шляхом механічного обробітку ґрунту (оранки) самовільно зайняла земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 50 га, що розташовані за межами с. Кузьмин на території Городоцької міської обєднаної територіальної громади (а.с.101-103).

При оцінці правомірності дій посадової особи субєкта владних повноважень, суд враховує наступне.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України: В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач та її представник посилаються на те, що на час складання постанови про накладення адміністративного стягнення за ст.53-1 КУпАП спірні земельні ділянки перебували і перебувають в оренді у ОСОБА_2, оскільки вважають такий договір автоматично поновленим на підставі положень ч.6 ст.33 ЗУ "Про оренду землі".

Суд, з врахуванням відзиву представника відповідача та долучених до нього доказів, не погоджується із такою позицією позивача виходячи із такого.

Ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" передбачає дві різні (самостійні) підстави поновлення договору оренди: 1) укладення договору оренди з попереднім орендарем на новий строк у звязку з реалізацією орендарем переважного права на укладення договору на новий строк (частини перша пята статті), та 2) «автоматичне» поновлення договору після спливу строку дії договору (частина шоста статті 33).

Ст.33 Закону передбачає, що орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за умовами договору оренди землі, по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Для цього орендар зобовязаний не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору повідомити орендодавця про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк (направити орендодавцю листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі та проект додаткової угоди).

Орендодавець, отримавши лист-повідомлення та проект додаткової угоди, повинен перевірити проект додаткової угоди на відповідність вимогам закону, узгодити з орендарем умови договору та, якщо немає заперечень, укласти з орендарем додаткову угоду (щодо оренди земель державної та комунальної власності орендодавець повинен прийняти ще рішення про поновлення договору).

Таким чином, переважне право орендаря на укладення договору на новий строк не значить, що якщо орендар належним чином виконував свої обов'язки за умовами договору оренди землі, то договір оренди поновиться «автоматично» («мовчки») після спливу строку дії договору. Для поновлення договору сторони (орендар та орендодавець) повинні вчинити певні активні дії.

Саме таку позицію щодо застосування статті 33 Закону впродовж тривалого часу займав та неодноразово висловлював Верховний Суд України (постанова ВСУ від 29.11.2017 р. № 389/1007/16-ц)

Крім того, ОСОБА_4 Верховного Суду, переглянувши справу у спорі про визнання договору оренди землі поновленим, вказала, що «для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди» (постанова від 10.04.2018 р. у справі № 594/376/17-ц).

В той же час, в поданій позовній заяві позивач вказує, що вона "неодноразово зверталась до відповідача з питанням про поновлення дії договору оренди починаючи з січня 2015 року" і що їй було відмовлено відповідачем у цьому в письмовій формі.

У відповідності до п.37 Договору оренди землі від 21.02.2008 р. вбачається, що його дія припиняється у звязку із закінченням строку на який його було укладено (а.с.11).

У п.2 Додаткової угоди до договору про оренду землі від 21.02.2008 р. вказано, що строк дії даного договору пять років (а.с.12).

Отже, строк дії договору оренди землі від 21.02.2008 р. закінчився у лютому 2013 року, що не заперечує і сама позивач, як не заперечує і ту обставину, що у місячний строк до спливу договору вона не зверталась до відповідного органу з метою продовження (поновлення) дії даного договору. Такі звернення, як вказує позивач, мали місце лише починаючи з січня 2015 року, тоді як з листа-повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 13.06.2018 р. вбачається, що такі звернення були ще пізніше, а саме у другій половині 2016 року (а.с.9).

Крім того, позивач і за таких умов не скористалась положеннями ч.11 ст.33 ЗУ "Про оренду землі", де передбачено, що: Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді, що свідчить про її фактичну згоду з тими обставинами, що склались.

Вирішуючи питання, чи свідчать в даній ситуації дії позивача про самовільне зайняття нею земельної ділянки, суд виходить із такого.

Згідно ст.1 ЗУ "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Той факт, що позивач займала вказані земельні ділянки без будь-якого рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, де за кадастровими номерами даних земельних ділянок :04:021:0001 та :04:021:0002 вбачається, що форма власності на дані земельні ділянки державна, будь-які відомості про реєстрацію речових прав (як то право оренди) за даними земельними ділянками відсутні (а.с.109-112).

Отже, за таких умов мало місце самовільне зайняття земельних ділянок позивачем.

Ч.3 ст.286 КАС України визначено, що: За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1)залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

Керуючись ст.ст. 244-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення, а постанову старшого інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Хмельницькій області Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області ОСОБА_3 від 18.09.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.53-1 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. без змін.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через місцевий суд, який ухвалив рішення.

Позивач: ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, с. Кузьмин Городоцького району Хмельницької області.

Представник позивача : ОСОБА_5 32002 АДРЕСА_1.

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, , 29016 вул. Інститутська 4/1 м. Хмельницький.

Суддя: