Справа № 813/519/18
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2019-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 січня 2019 року

Київ

справа №813/519/18

адміністративне провадження №К/9901/1329/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів - Бившевої Л.І., Юрченко В.П.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2018 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року у справі № 813/519/18 за позовом фізичної особи0підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними і скасування рішення та вимоги про сплату боргу, -

В С Т А Н О В И В:

ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати винесені Головним управлінням ДФС у Львівській області наступні рішення: рішення № від 20.11.2017р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску, яким застосовані штрафні санкції зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 17034 грн. 15 коп.; вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 20.11.2017р., якою визначено заборгованість зі сплати єдиного внеску на суму 101452 грн. 66 коп.; вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-9177-17 від 06.02.2018р., якою визначено заборгованість зі сплати єдиного внеску на суму 12438 грн. 28 коп.

Ухвалою суду від 07 серпня 2018 року клопотання представника позивача задоволено; залишено без розгляду позовні вимоги щодо визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-9177-17 від 06.02.2018р; повернуто позивачу сплачений судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2018 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним і скасувано рішення від 20.11.2017 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20.11.2017 № Ф-.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій Головне управління ДФС у Львівській області звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2018 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності.

Такий перелік не є вичерпним.

Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017), а також через складність та інші обставини.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що предметом позову у справі є визнання протиправними та скасування: рішення № від 20.11.2017 р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску, яким застосовані штрафні санкції зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 17034 грн. 15 коп.; вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 20.11.2017 р., якою визначено заборгованість зі сплати єдиного внеску на суму 101452 грн. 66 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що сума доходу фізичної особи-підприємця, який перебуває на загальній системі оподаткування, з якої розраховується єдиний внесок, має відповідати чистому доходу, заявленому в податковій декларації, яка подається фізичною особою-підприємцем до органів доходів і зборів за результатами календарного року. Задекларована позивачем сума доходу, з якої було розраховано єдиний внесок за 2014-2016 роки, відповідає показникам чистого оподатковуваного доходу за відповідні роки, при цьому, здійснений позивачем розподіл річної суми чистого оподатковуваного доходу не суперечить вимогам чинного законодавства.

Контролюючий орган, здійснивши відповідний розрахунок належної до сплати суми єдиного внеску, безпідставно збільшив таким розрахунком грошові зобов'язання позивача. Крім того, звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми, нарахованого єдиного внеску за 2014 - 2016 роки, подані за вказані роки у встановленому порядку, за встановленою формою та у строки, передбачені чинним законодавством. Зазначена у звітах сума єдиного внеску своєчасно та у повному обсязі перерахована до бюджету.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається. У касаційній скарзі таких застережень, також не міститься.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2018 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року у справі № 813/519/18.

Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: підписІ.А. Васильєва
підписЛ.І. Бившева
підписВ.П. Юрченко