Справа № 826/1212/18
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/1212/18 Головуючий у 1 інстанції - Шейко Т.І.
Суддя-доповідач - Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.08.2018 у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Глуско Рітейл» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 01.11.2017, видане Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.08.2018 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби звернувся із апеляційною скаргою, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням Державної фіскальної служби в Херсонській області 05 жовтня 2017 року проведена фактична перевірка господарської одиниці - автозаправної станції (АЗС), що розташована за адресою: м. Херсон, вулиця Полковника Кедровського, 1, яка експлуатується Товариством з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл», щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, виробництва та обігу підакцизних товарів дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками.

За результатами перевірки працівниками Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області 05 жовтня 2017 року складено акт фактичної перевірки №420/21/22/РРО/24812228, згідно з яким при проведені перевірки встановлено наступні порушення з боку позивача:

- неоприбуткування суми готівкових коштів за 08 березня 2017 року у розмірі 8368, 89 грн., а саме - роздрукування Z-звіту за 08 березня 2017 року та вклеювання його в книгу КОРО №р/1 09 березня 2017 року о 00:51;

- неоприбуткування суми готівкових коштів за 27 червня 2017 року у розмірі 773,04 грн., а саме - роздрукування Z-звіту за 27 червня 2017 року та вклеювання його в книгу КОРО №р/1 28 червня 2017 року о 06:47.

На підставі зазначеного перевіряючими зроблено висновки про порушення позивачем пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 у редакції, що діяла на момент перевірки.

На підставі акту перевірки Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби 01 листопада 2017 року видано податкове повідомлення-рішення №, яке отримано позивачем поштою 02 листопада 2017 року.

Позивач подав заперечення на акт перевірки та оскаржував вказане податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку, проте рішенням від 24 грудня 2017 року №31939/6/99-99-11-03-01-25 Державна фіскальна служба України відмовила у задоволенні скарги позивача, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Глуско Рітейл», вважаючи висновки Акту перевірки такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, а прийняте відповідачем податкове повідомленням-рішення протиправним, звернувся до суду першої інстанції з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що висновки, викладені в акті фактичної перевірки є необґрунтованими, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення є таким, що суперечить нормам чинного законодавства та порушує права та інтереси позивача, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскільки встановлено незабезпечення позивачем своєчасного оприбуткування готівкових коштів в день їх одержання у книзі обліку розрахункових операцій, то оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, у зв'язку із чим відсутні підстави для його скасування та задоволення позову.

Колегія суддів вважає доводи апелянта необґрунтованими та погоджується з рішенням суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до положень статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 № 265/95-ВР, (далі Закон № 265/95-ВР) суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані, зокрема: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок (п.1); застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування (п.3); щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій (п.9); забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня (п.13).

Приписи наведеної норми передбачають особливості роботи РРО, які мають забезпечувати друкування таких звітів за кожний робочий день.

Згідно з положеннями статті 2 Закону № 265/95-ВР реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг). До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, комп'ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою визначено Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим Постановою правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 (далі Положення №637).

Відповідно до пунктів 2.2 глави 2 Положення №637 підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Пунктом 7.15 Положення №637 встановлено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Порядок оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО (РК), визначено в пункті 2.6 цього Положення.

Згідно з пунктом 2.6 глави 2 Положення №637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Таким чином, у випадку проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є відображення повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та здійснення обліку зазначених готівкових коштів у КОРО.

Відповідно до абзацу 3 статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12 червня 1995 року №436/95 у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

При цьому, для вирішення питання щодо дотримання порядку оприбуткування готівки слід з'ясовувати, яким чином здійснена фіксація повної суми фактичних надходжень готівки (прибуткові касові ордери або фіскальні звітні чеки), а також чи відображено в подальшому такі касові документи у відповідній книзі обліку.

Так, відповідно до пункту 2 вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2002 № 199, (далі - вимоги) Z-звіт - денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам'яті та занесенням її до фіскальної пам'яті реєстратора, зміна - період роботи реєстратора від реєстрації першої розрахункової операції після виконання Z-звіту до виконання наступного Z-звіту.

Згідно з пунктом 13 вимог формування Z-звіту повинно виконуватися у такій послідовності: друкування фіскального звітного чека і занесення інформації до фіскальної пам'яті; обнулення регістрів денних підсумків оперативної пам'яті; друкування інформації, що підтверджує обнулення регістрів денних підсумків оперативної пам'яті та дійсність фіскального звітного чека.

У Примітках до вимог зазначено, що підсумок розрахунків обчислюється за зміну, максимальна тривалість якої не повинна перевищувати 24 години.

Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що оскільки календарний день (доба) налічує 24 години, тобто день триває з 0 годин 00 хвилин до 24 годин 00 хвилин, при щоденній роботі з РРО Z-звіт необхідно виконувати щодня по закінченні робочої зміни, але не пізніше 24 години цього дня.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до фіскального звітного чека № 69, Z-звіт роздруковано 09.03.2017 о 00:51, сума готівкових розрахунків склала 8 368,89 грн., 08.03.2017 у книзі ОРО, розділ 2 «Обліку руху готівки та сум розрахунків» (графи 3, 4) виконано запис про суму розрахунків 13 065,17 грн.

Водночас, як вірно було встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, 08.03.2017 стався технічний збій зв'язку між РРО та ПРК. ЦСО здійснювалось відновлення роботи системи. На підтвердження даного факту надано «Акт технического заключения» від 09.03.2017, складений та виданий членами комісії за участю представника товариства з обмеженою відповідальністю «Промтерминалсервис» та зроблено запис у розділі 4 «Облік ремонтів, робіт з технічного обслуговування і перевірок конструкцій та програмного забезпечення реєстраторів розрахункових операцій».

Також з матеріалів справи вбачається, що відповідно до фіскального звітного чека № 1181, Z-звіт роздруковано 28.06.2017 о 06:47, сума готівкових розрахунків склала 773, 04 грн., 27.06.2017 у книзі ОРО, розділ 2 «Обліку руху готівки та сум розрахунків» (графи 3, 4) виконано запис про суму розрахунків 2 596, 18 грн.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що 27.06.2017 на всі комп'ютери системи позивача здійснена хакерська вірусна атака (вірус Petya) із використанням невідомими особами шкідливого програмного забезпечення, що призвело до загальних збоїв системи. Про зазначене пошкодження систем позивачем подано відповідні повідомлення про здійснення кримінального правопорушення до правоохоронних органів, а також надано «акт технического заключения» від 27.06.2017, складений та виданий членами комісії за участю представника товариства з обмеженою відповідальністю «Промтерминалсервис» та зроблено запис у розділі 4 «Облік ремонтів, робіт з технічного обслуговування і перевірок конструкцій та програмного забезпечення реєстраторів розрахункових операцій».

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позивачем зафіксовано повну суму фактичних надходжень готівки та відображено в подальшому фіскальний звітній чек у відповідній книзі обліку.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з пунктом 56.4 статті 56 Податкового кодексу України під час процедури адміністративного оскарження обов'язок доведення того, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених цим Кодексом, або будь-яке інше рішення контролюючого органу є правомірним, покладається на контролюючий орган. Обов'язок доведення правомірності нарахування або прийняття будь-якого іншого рішення контролюючим органом у судовому оскарженні встановлюється процесуальним законом.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 265/95-ВР на період виходу з ладу реєстратора розрахункових операцій та здійснення його ремонту або у разі тимчасового, але не більше 72 годин (7 робочих днів), відключення електроенергії проведення розрахункових операцій здійснюється з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки або із застосуванням належним чином зареєстрованого резервного реєстратора розрахункових операцій.

Згідно з пунктом 9 Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України 28 серпня 2013 року №417, в чинній редакції станом на 11.11.2017, у розділі 3 книги ОРО, зареєстрованої на РРО, обліковуються розрахункові квитанції, використані під час відключення електроенергії або в період ремонту РРО. Графи 1-5 заповнюються до початку використання розрахункової книжки, графи 6-8 - до початку реєстрації розрахункових операцій за допомогою РРО після відновлення постачання електроенергії чи встановлення РРО після ремонту.

Наказом Міністерства фінансів України від 08.10.2012 №1057 затверджено Порядок передачі електронних копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків реєстраторів розрахункових операцій дротовими або бездротовими каналами зв'язку до органів державної податкової служби, яким встановлено механізм передачі електронних копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків реєстраторів розрахункових операцій (далі - РРО) дротовими або бездротовими каналами зв'язку до органів державної податкової служби для суб'єктів господарювання, що використовують РРО.

Відповідно до пунктів 1, 5 вказаного Порядку суб'єкти господарювання, які використовують РРО, що створюють КСЕФ, та/або електронні контрольно-касові реєстратори, що створюють контрольну стрічку в друкованому вигляді, повинні забезпечити передачу до сервера обробки інформації електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці у пам'яті РРО або в пам'яті модемів, які до них приєднані.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем зазначена у Z-звітах готівка в сумі 8 368,89 грн. та 773, 04 грн. у повному обсязі проведена в касі та занесена у книгу обліку розрахункових операцій, яка була зареєстрована у податковому органі та розпочата 30.12.2016, що підтверджує фактичне оприбуткування позивачем готівки.

Доводи апелянта про те, що у разі виходу з ладу РРО позивач повинен був здійснювати розрахункові операції шляхом використання розрахункових квитанцій з відповідним відображенням цих операцій у розрахункових книгах не беруться колегією суддів до уваги, оскільки відсутні будь-які докази на підтвердження здійснення позивачем розрахункових операцій у відповідний період.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належні докази, що підтверджують факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з апелянта судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.08.2018 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 24.01.2019.