Справа № 560/3776/18
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2019-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3776/18
УХВАЛА
іменем України

21 січня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Тарновецького І.І.

за участі:секретаря судового засідання Бачок О.В. позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача - Рудчука В.П., представника третьої особи - Клюцука В.П.
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить суд:

- зобов`язати відповідача перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 з врахуванням премії 33,33 % з 01.07.1997;

- зобов`язати відповідача перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 з врахуванням Указу Президента України від 26.02.2002 № 173/2002, з 01.01.2003 в розмірі 100%;

- зобов`язати відповідача перерахувати розмір пенсії ОСОБА_1 з врахуванням Указу Президента України від 05.05.2003 № 389/2003, з 01.05.2003 в розмірі 70%.

Ухвалою суду від 26.11.2018 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

27.12.2018 ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд адміністративний позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представники відповідача та третьої особи у судовому засіданні проти позову заперечили, просили суд відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 повністю.

Суд заслухавши позивача, представника відповідача та представника третьої особи, поставив на обговорення питання, щодо дотримання позивачем строку звернення до суду.

Позивач пояснив суду, що строк звернення до суду не пропустив, оскільки не мав змоги звернутися до відповідача щоб дізнатися про нарахування його пенсії, з тих причин, що він був працевлаштований, проти залишення позову без розгляду заперечив.

Представники відповідача та третьої особи в судовому засіданні зазначили, що строк звернення до суду позивачем пропущено, просили суд адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Суд заслухавши думку учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позов необхідно залишити без розгляду з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Так, згідно ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, законодавством регламентовано чіткі строки звернення до суду з адміністративним позовом, перебіг яких починається з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення свого права або законного інтересу, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на захист.

Початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа дізналася, або повинна була дізнатись про порушення. Зазвичай ці два моменти збігаються, але це не обов`язково. Тому, при визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням. Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного суду від 05 липня 2018 року по справі №810/384/17.

Таким чином, законодавством передбачено, що у разі, якщо особа не знала про порушення, але з певної дати повинна була про нього дізнатись, перебіг строку обчислюється саме з моменту, коли особа повинна була дізнатись про відповідне порушення її прав.

В судовому засіданні судом встановлено, що про порушення свого права ОСОБА_1 , дізнався ще у жовтні 2017, оскільки звертався із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про здійснення йому перерахунку пенсії, на яку йому 20.10.2017 надано відповідь, та повідомлено, що оскільки позивач був звільнений зі служби 1997 року, то дія Указів Президента України від 26.02.2002 № 173/2002 та від 05.05.2003 № 389/2003, відповідно до яких він просить перерахувати пенсію, на позивача не поширюється, внаслідок чого ОСОБА_1 не має права на перерахунок пенсії згідно зазначених Указів Президента.

Отже, період, з якого розпочинається порушення прав позивача, які полягають у неврахуванні складових заробітної плати при призначенні йому пенсії, є жовтень 2017 року, коли йому надано відповідь про відмову у перерахунку пенсії (№ 7/2426 від 20.10.2017), тоді ж позивач і повинен був дізнатись про порушення свого права.

При цьому незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Вказана правова позиція зазначена у постанові Верховного суду від 08 травня 2018 року по справі №344/9166/17.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права, також містить положення, відповідно до яких право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (рішення від 22.10.1996 по справі Стаббігс та інш. проти Великобританії, рішення від 27.02.1980 по справі Девеер проти Бельгії ).

Отже, такі строки обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними.

При цьому положення ч.2 ст. 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування , що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, не підлягають застосуванню, оскільки за змістом наведених норм строк давності не застосовується лише до вимог щодо нарахованих пенсій, в спірних же правовідносинах суми пенсії не були нараховані пенсійним органом.

При зверненні до суду з даним позовом 15.11.2018, а також в судовому засіданні клопотання про поновлення строку звернення до суду з позовом позивач не подав.

Посилання позивача на те, що він не мав змоги звернутися до відповідача щоб дізнатися про нарахування його пенсії, з тих причин, що він був працевлаштований, суд оцінює критично, оскільки вказані доводи позивача не свідчать про поважність причин пропуску ним строку звернення до суду, оскільки, як зазначалось, він дізнався про порушення своїх прав ще в жовтні 2017 році, але не обґрунтував наявність об`єктивних перешкод щодо можливості ознайомитись з матеріалами своєї пенсійної справи, знати про порушення своїх прав та своєчасно звернутись до суду за їх захистом.

Жодних інших поважних причин пропуску строку звернення до суду з жовтня 2017 року по теперішній час, тобто понад 1 рік, позивачем в позовній заяві не наведено.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу, тобто, якщо її подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Отже, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду, не надано заяву про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом, наступає наслідок, визначений ст. 240 КАС України.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду, з огляду на пропуск шестимісячного строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Керуючись п.8 ч. 1 статті 240, статтями 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про зобов`язання вчинити дії - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали суду, - з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 22 січня 2019 року

Головуючий суддя І.І. Тарновецький
"Згідно з оригіналом" Суддя І.І. Тарновецький