Справа № 826/15999/15
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.

за участю секретаря Мідянки А.А.,

представника позивача Сумнєвич Н.О.,

представника відповідача Пашина О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до Державного господарського об'єднання Консорціуму «Військово-будівельна індустрія», Ліквідаційної комісії Державного господарського об'єднання Консорціуму «Військо-будівельна індустрія» про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області звернулось до суду з даним позовом про стягнення з ДГО Консорціуму «Військово - будівельна індустрія» в особі філії «Хмельницька автомобільна база № 82» заборгованості по страхових внесках, фінансовій санкції та нарахуваної пені за несвоєчасну сплату страхувальниками страхових внесків у загальному розмірі 178300,12 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказана заборгованість виникла внаслідок несплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, визначених у звітах про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до органів Пенсійного фонду України за серпень 2009 року, жовтень-грудень 2010 року в загальній сумі 99311,32 грн, а також фінансових санкцій в сумі 14277,65 грн та пені в сумі 64711,13 грн за період з 20.03.2007 по 09.06.2011.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено, при цьому, суд першої інстанції виходив з того, що хоча фактично заборгованість за відповідачем існує, проте, ПФУ не надано доказів надіслання відповідачеві вимоги про сплату боргу, що порушує право останнього на узгодження суми недоїмки та оскарження такої вимоги в судовому порядку, що, в свою чергу, виключає можливість звернення органу ПФУ до суду із позовом про стягнення такої недоїмки, крім того, порушує визначений законодавством порядок стягнення заборгованості, що виникла до 01.01.2011 року.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Апелянт зазначає, що посилання суду першої інстанції на порушення з боку позивача прав відповідача на узгодження суми недоїмки та оскарження відповідної вимоги у судовому порядку є помилковим, оскільки відповідно до п.п.3 п.4 ст.10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суми пені та фінансових санкцій, застосованих за порушення порядку та строків обчислення, нарахування та сплати страхових внесків стягуються в тому ж порядку, що й недоїмка.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, станом на час виникнення спірних правовідносин ДГО Консорціум «Військово - будівельна індустрія» мав філію «Хмельницька автомобільна база №82» без права юридичної особи, яка була платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно наданих позивачем розрахунків та картки особового рахунку страхувальника за філією «Хмельницька автомобільна база №82» ДГО Консорціуму «Військово - будівельна індустрія» рахується заборгованість в загальній сумі 178300,12 грн, яка виникла внаслідок несплати: страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, визначених у звітах про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до органів Пенсійного фонду України, за серпень 2009 року, жовтень-грудень 2010 року в загальній сумі 99311,32 грн; фінансових санкцій в сумі 14277,65 грн та пені в сумі 64711,13 грн за період з 20.03.2007 по 09.06.2011, які застосовані (нараховані) згідно рішень про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату страхувальниками страхових внесків №1058 від 12.06.2007, №1626 від 12.07.2007, №3088 від 19.09.2007, №3833 від 07.09.2010, №5038, №5039, №5040, №5041 від 02.12.2010, №642, №643 від 27.01.2011, №3152, №3153, №3154 від 04.08.2011.

Вказані рішення направлені на адресу філії «Хмельницька автомобільна база №82» та отримані філією «Хмельницька автомобільна база №82», що підтверджується відмітками на рекомендованих повідомленням про вручення поштових відправлень.

У зв'язку із тим, що філія «Хмельницька автомобільна база №82» в добровільному порядку заборгованість не погасила, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем порушено установлений законом порядок стягнення боргу, що виник до 01.01.2001, з чим погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Частинами третьою та четвертою цієї статті встановлено, що страхувальники набувають статусу платників страхових внесків із дня їх реєстрації у територіальному органі Пенсійного фонду, а особи, визначені частиною першою статті 12 цього Закону, - з дня набрання чинності договором про їх добровільну участь; платникам страхових внесків у десятиденний термін після їх реєстрації видається повідомлення про реєстрацію платника страхових внесків за формою, встановленою правлінням Пенсійного фонду.

Частиною 6 статті 19 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страхові внески нараховуються незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також незалежно від того, чи були зазначені суми фактично виплачені після їх нарахування до сплати.

Відповідно до ч.6 ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Відповідно до частини другої статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

На недоїмку нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (частина восьма статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Пункт 2 частини дев'ятої статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачає, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до пункту сьомого Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Згідно пункту 9.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1, до страхувальників за порушення норм законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування застосовуються фінансові санкції відповідно до повноважень, якими органи Пенсійного фонду були наділені до 1 січня 2011 року.

Відповідно до частини десятої статті 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

За приписами підпункту 9.3.2 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. При цьому складається рішення за формою згідно з додатком 14. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних картки особового рахунку платника. При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення після сплати (погашення) у повному обсязі недоїмки окремо за кожний базовий звітний період незалежно від кількості випадків сплати за вказаний період.

Так, наявність за філією «Хмельницька автомобільна база №82» ДГО Консорціуму «Військово - будівельна індустрія» заборгованості в загальній сумі 178300,12 грн відповідачем визнається.

Разом з тим, як вірно зазначає суд першої інстанції, відповідно до частини третьої статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка має застосовуватись до спірних правовідносин, територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій.

Страхувальник у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує її з органами Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, а в разі неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому порядку.

З огляду на викладене та проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 24.01.2019.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Карпушова

А.Г. Степанюк