Справа № 448/152/17
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/2430/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 29 серпня 2018 року, головуючий суддя - Білоус Ю.Б., ухвалене о 13:11 год. у м. Мостиська, повний текст якого складено 30.08.2018 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби, третя особа - Заступник начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби Мірошниченко Михайло Іванович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року позивач - ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Львівської митниці ДФС, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову № 4700/20908/16 в справі про порушення митних правил від 23.11.2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладенню адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподаткових мінімумів доходів громадян на суму 8 500 гривень.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що автомобіль в митному режимі «транзит» на митну територію України вона не ввозила, а постанова у справі про порушення митних правил, що винесена 23.11.2016 року суперечить вимогам законодавства України

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 29 серпня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що відповідачем не доведено протиправність її дій, не надано достатніх і належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, доводи позивача не спростовано, а відтак прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є передчасним та необґрунтованим.

В судовому засіданні позивач підтримала свою апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та протиправним та повністю підтримала доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги, вважає оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та протиправним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, посадовими особами митного посту «Краковець» Львівської митниці ДФС в ході митного контролю транспортного засобу та під час внесення інформації про водія АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України було виявлено, що 15.02.2016 року о 01 год. 57 хв. ОСОБА_1 через митний пост «Краковець» ввезла на митну територію України транспортний засіб марки «OPEL VECTRA», VIN-код НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, країна реєстрації Республіка Польща в митному режимі «транзит». Згідно з даними АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України зазначений транспортний засіб з митної території України станом на 03.11.2016 року не вивозився та у інший митний режим не поміщений. У зв»язку з вищенаведеним, державним інспектором ВМО № 2 м/п «Краковець» Львівської митниці ДФС України 03.11.2016 року було складено протокол про порушення ОСОБА_1 митних правил.

Постановою у справі про порушення митних правил від 23.11.2016 року позивача визнано винною та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподаткових мінімумів доходів громадян на суму 8500 гривень.

Не погоджуючись із вищевказаною постановою, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що посадові особи Львівської митниці ДФС при винесенні постанови від 23.11.2016 року у справі про порушення митних правил № 4700/20908/16 діяли у межах та у спосіб, визначений чинним законодавством, а відтак підстави для задоволення даного позову відсутні.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, такими що відповідають нормам матеріального і процесуального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 470 МК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п»ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 1 ст. 467 Митного кодексу України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

З аналізу зазначеної норми видно, що перелік триваючих правопорушень не є вичерпним, а лише конкретизуючим щодо окремих статей.

При цьому, в положеннях МК України не міститься визначення триваючого правопорушення.

Разом з тим, відповідно до висновків, викладених у листі Міністерства юстиції України від 01 грудня 2003 року №22-34-1465, триваючим правопорушенням є такі, що пов»язані з тривалим, неперервним невиконанням обов»язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов»язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності.

Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов»язків.

Отже, невивезення транспортного засобу, що перебуває в режимі транзиту, та щодо якого існує обов»язок вивезення за межі митної території протягом 10-денного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов»язку.

Оскільки позивач ввезла транспортний засіб на митну територію України в режимі транзиту 15.02.2016 року, то кінцевим терміном його вивезення за межі митної території України є 25.02.2016 року, однак позивачем такий обов»язок виконаний не був.

З матеріалів справи видно, що Митним органом таке правопорушення виявлене 03.11.2016 року, про що свідчить протокол про порушення митних правил № 4700/20908/16.

При цьому, постанова у справі про порушення митних правил винесена відповідачем 23.11.2016 року, тобто в межах піврічного строку з дня виявлення триваючого правопорушення.

Щодо суті спірних правовідносин, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 95 МК України встановлюються строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту.

Згідно з ч. 2 вказаної статті до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Також, згідно Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби від 17 листопада 2005 року № 1118, транспортний засіб для здійснення митного контролю та митного оформлення може бути пред»явлений митному органу як власником, так і уповноваженою особою, при цьому обов»язкової вимоги щодо наявності у такої особи посвідчення водія вказаний нормативно-правовий акт не містить.

Факт ввезення ОСОБА_1 транспортного засобу марки ««OPEL VECTRA», VIN-код НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, країна реєстрації Республіка Польща на митну територію України підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а саме витягом з електронного «Диспетчер ЗМК та Пасажирського пункту пропуску» АСМО «Інспектор - 2006».

Також, відповідно до Розділу ІV Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби від 17 листопада 2005 року № 1118, у разі ввезення громадянином-нерезидентом з метою транзиту на митну територією України транспортного засобу, зареєстрованого у відповідному реєстраційному органі іноземної держави, або ввезення з цією самою метою громадянином-резидентом транспортного засобу, зареєстрованого постійно в цьому органі та який йому належить, що підтверджується відповідним документом про право власності на такий транспортний засіб та реєстраційним документом, декларування такого транспортного засобу здійснюється в усній формі, відтак безпідставними є покликання апелянта на відсутність документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним.

Статтею 95 МК України встановлені строки транзитних перевезень, зокрема, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Як видно з матеріалів справи, термін вивезення (транзиту) транспортного засобу марки «OPEL VECTRA», VIN-код НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, країна реєстрації Республіка Польща з митної території України закінчився 25.02.2016 року, постанова у справі про порушення митних правил № 4700/20908/16 була винесена 23.11.2016 року.

Зважаючи на вищезазначене, передбачене статтею 467 МК України правило розгляду справи про порушення митних правил органами доходів і зборів, де адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень, порушеним не було.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано належних доказів про причини неможливості виконання зобов»язання про зворотне вивезення транспортного засобу за межі митної території України, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а відтак задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Мостиського районного суду Львівської області від 29 серпня 2018 року у справі № 448/152/17 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький

Повний текст постанови складено 25.01.2019 року.