Справа № 805/2807/17-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 січня 2019 року

Київ

справа №805/2807/17-а

провадження №К/9901/18256/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т. Г.,

розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу

за позовом ОСОБА_1 до Відділу агропромислового розвитку Слов'янської районної державної адміністрації, Управління Державної казначейської служби України у м. Слов'янську Донецької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - головного спеціаліста Відділу агропромислового розвитку Слов'янської районної державної адміністрації Горбасенко Марини Володимирівни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - начальника відділу агропромислового розвитку ОСОБА_3 про визнання протиправним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Донецького окружного адміністративного суду прийняту 03 жовтня 2017 року, у складі головуючого судді Христофорова А.Б., та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду постановлену 15 листопада 2017 року, у складі колегії суддів: головуючого судді - Сухарька М.Г., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г.

І. Суть спору:

1. У серпні 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Відділу агропромислового розвитку Слов'янської районної державної адміністрації (далі - відповідач 1), Управління Державної казначейської служби України у м. Слов'янську Донецької області (далі - відповідач 2), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - головного спеціаліста Відділу агропромислового розвитку Слов'янської районної державної адміністрації Горбасенко Марини Володимирівни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - начальника відділу агропромислового розвитку ОСОБА_3, у якому просив:

1.1. визнати протиправним наказ №1-к від 03.01.2017 року начальника відділу агропромислового розвитку Слов'янської районної державної адміністрації Донецької області - ОСОБА_3 про звільнення ОСОБА_1 - головного спеціаліста відділу агропромислового розвитку Слов'янської районної державної адміністрації Донецької області;

1.2. поновити ОСОБА_1 на роботі, на посаді головного спеціаліста відділу агропромислового розвитку Слов'янської районної державної адміністрації Донецької області;

1.3. стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у сумі 5000,00 грн.

2. Позов обґрунтовано тим, що спірний наказ є незаконним і таким що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки відповідачем було грубо порушено вимоги чинного трудового Законодавства України. Причиною його звільнення, зазначені за п.6 ст.36 КЗпП України, не відповідають дійсним обставинам справи та є незаконними, тому що переведення на іншу посаду не є зміною істотних умов праці в розумінні п.6 ст.36 КЗпП України, оскільки під час переведення відбувається зміна посади, а не істотних умов праці на займаній посаді.

3. Відповідачі позов не визнали. Заперечуючи проти позовних вимог зазначили, що спірний наказ є правомірним та виданий в межах повноважень з додержанням чинного законодавства України, оскільки у штатному розписі управління агропромислового розвитку була передбачена посада головного спеціаліста-бухгалтера та у лютому 2016 року проведено скорочення штатних одиниць, за наслідком чого було проведено зміни в організації виробництва та праці, а саме зміну функціональних обов'язків спеціалістів. Наказом від 31.10.2016 року щодо перерозподілу функціональних обов'язків були ознайомлені всі спеціалісти відділу, а також позивач, тобто 31.10.2016 року його було попереджено про зміни істотних умов праці, від підпису він відмовився про що складено акт, протягом 60 календарних днів з дня ознайомлення з повідомленням заяв не надходило. Отже звільнення позивача було здійснено правомірно.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

4. ОСОБА_1 працював у відділі агропромислового розвитку Слов'янської районної державної адміністрації на посаді головного спеціаліста відділу агропромислового розвитку, зазначене підтверджується трудовою книжкою.

5. Наказом начальника управління агропромислового розвитку Слов'янської районної державної адміністрації Донецької області № 14 від 14 грудня 2010 року Позивач був прийнятий на роботу на посаду «Головного спеціаліста з технічної політики та охорони праці управління агропромислового розвитку Слов'янської райдержадміністрації» з 15 грудня 2010 року як такого, що пройшов за конкурсом.

6. У зв'язку з упорядкуванням структури управління відповідно до Наказу в.о. начальника Управління агропромислового розвитку Слов'янської районної Державної адміністрації № 17 від 30 листопада 2012 року «Про упорядкування структури управління» посада ОСОБА_1 була перейменована на «Головний спеціаліст відділу розвитку агропромислового виробництва».

7. Згідно штатного розпису з 01.01.2016 року по управлінню агропромислового розвитку Слов'янської райдержадміністрації передбачалось 7 посад: начальник управління; у відділі організації сільськогосподарського виробництва: начальник відділу та 2 головних спеціаліста; у відділі з питань економічного аналізу, прогнозування розвитку сільського господарства та бухгалтерського обліку: начальник відділу, головний спеціаліст-бухгалтер, головний спеціаліст.

8. Розпорядженням Голови Слов'янської районної Державної адміністрації № 40 від 15.02.2016 року скорочена загальна численність управління агропромислового розвитку на 2 штатні одиниці.

9. Розпорядженням Голови Слов'янської районної Державної адміністрації Донецької області № 64 від 01.03.2016 року внесені зміни та доповнення до розпорядження голови райдержадміністрації від 15.02.2016 року №40 та управління агропромислового розвитку перейменовано у «Відділ агропромислового розвитку» і затверджено штатну чисельність станом на 01 березня 2016 року у відділі агропромислового розвитку 5 одиниць.

10. Розпорядженням Голови Слов'янської районної Державної адміністрації Донецької області № 87 від 22.03.2016 року затверджено Положення про відділ агропромислового розвитку Слов'янської районної Державної адміністрації Донецької області.

11. Згідно штатного розпису з 01.04.2016 року по відділу агропромислового розвитку Слов'янської райдержадміністрації передбачалось 5 посад: начальник відділу; у секторі організації сільськогосподарського виробництва: завідувач сектору та головний спеціаліст; у секторі економічного аналізу та бухгалтерського обліку: завідувач сектору, головний спеціаліст.

12. Наказом начальника відділу агропромислового розвитку Слов'янської районної Державної адміністрації Донецької області №3 від 12.04.2016 року затверджено структуру відділу агропромислового розвитку Слов'янської райдержадміністрації та посада ОСОБА_1 перейменована на «Головний спеціаліст сектору організації сільськогосподарського виробництва відділу агропромислового розвитку».

13. Розпорядженням Голови районної державної адміністрації №203 від 06.06.2016 року внесені зміни до структури Слов'янської райдержадміністрації відповідно та відділу агропромислового розвитку Слов'янської районної державної адміністрації зазначено про необхідність приведення своєї структури у відповідність до вимог п.3 ст.6 Закону України «Про державну службу».

14. Наказом начальника відділу агропромислового розвитку Слов'янської районної Державної адміністрації Донецької області №12-к від 15.06.2016 року переведено Позивача на посаду «Головного спеціаліста відділу агропромислового розвитку».

15. Наказом начальника відділу агропромислового розвитку Слов'янської районної державної адміністрації Донецької області № 12 від 31.10.2016 року були затверджені посадові інструкції працівників відділу агропромислового розвитку Слов'янської районної держаної адміністрації в новій редакції.

16. Позивачу 08.11.2016 року було вручене «Попередження» від 31.10.2016 року, в якому попереджено головного спеціаліста відділу агропромислового розвитку про зміну з 03 січня 2017 року істотних умов праці по закінченні 2 місяців з моменту вручення йому цього попередження, а саме: зміну функціональних обов'язків, яка полягає у виконанні обов'язків бухгалтера та роз'яснено право на погодження або відмову від продовження роботи, крім того роз'яснено підстави відмови від продовження роботи в нових умовах. В зазначеному попереджені Позивачем був здійснений запис про помилковість запропонованої посади бухгалтера, оскільки зазначена освіта у нього відсутня.

17. У складі комісії 31.10.2016 року був складений акт про відмову головного спеціаліста ОСОБА_1 підписати ознайомлення з попередженням про зміну істотних умов праці.

18. Наказом № 1-к від 03.01.2017 року звільнено ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу агропромислового розвитку Слов'янської районної Державної адміністрації Донецької області на підставі незгоди від продовження роботи у зв'язку зі зміною істотних умов праці.

19. Уважаючи протиправним наказ про його звільнення з посади, позивач звернувся до суду.

ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

20. Донецький окружний адміністративний суд постановою від 03 жовтня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року, відмовив у задоволенні позовних вимог.

21. Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив з того, що у організації виробництва і праці відповідача відбулися зміни істотних умов праці. Про зміну істотних умов праці позивач був повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Таким чином, через його не згоду на продовження роботи в нових умовах трудовий договір може бути припинений за пунктом 6 статті 36 Кодексу законів про працю України.

IV. Провадження в суді касаційної інстанції

22. ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права.

23. У касаційній скарзі Позивач зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій не вірно застосовано пункт 6 статті 36 Кодексу законів про працю України, оскільки вказана норма допускає зміну істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Натомість покладання на нього за освітою за спеціальністю - інженера-механіка обов'язків бухгалтера не є роботою за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою.

24. У касаційній скарзі Позивач просить рішення судів першої й апеляційної інстанцій скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

25. У запереченнях на касаційну скаргу відповідач зазначає про правомірність оскаржуваного наказу, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

26. За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

27. Згідно положень ст. Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII 43 підставами для зміни істотних умов державної служби є: 1) ліквідація або реорганізація державного органу; 2) зменшення фонду оплати праці державного органу; 3) скорочення чисельності або штату працівників у зв'язку з оптимізацією системи державних органів чи структури окремого державного органу.

27.1. Не вважається зміною істотних умов державної служби зміна назви структурного підрозділу державного органу або посади, не пов'язана із зміною функцій державного органу та основних посадових обов'язків.

27.2. Зміною істотних умов державної служби вважається зміна: 1) належності посади державної служби до певної категорії посад; 2) основних посадових обов'язків; 3) умов (системи та розмірів) оплати праці або соціально-побутового забезпечення; 4) режиму служби, встановлення або скасування неповного робочого часу; 5) місця розташування державного органу (в разі його переміщення до іншого населеного пункту).

27.3. Про зміну істотних умов служби керівник державної служби письмово повідомляє державного службовця не пізніш як за 60 календарних днів до зміни істотних умов державної служби, крім випадків підвищення заробітної плати.

27.4. У разі незгоди державного службовця на продовження проходження державної служби у зв'язку із зміною істотних умов державної служби він подає керівнику державної служби заяву про звільнення на підставі пункту 6 частини першої статті 83 цього Закону або заяву про переведення на іншу запропоновану йому посаду не пізніш як за 60 календарних днів з дня ознайомлення з повідомленням про зміну істотних умов державної служби.

27.5. Якщо протягом 60 календарних днів з дня ознайомлення державного службовця з повідомленням про зміну істотних умов служби від нього не надійшли заяви, зазначені в абзаці другому цієї частини, державний службовець вважається таким, що погодився на продовження проходження державної служби.

27.6. У разі незгоди державного службовця із зміною істотних умов державної служби він має право оскаржити відповідне рішення в порядку, визначеному статтею 11 цього Закону.

28. У відповідності до положень абз 3 - 4 статті 32 Кодексу законів про працю України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

29. На підставі ч.2 статті 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

30. Згідно абз. 1 п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

31. Згідно зі статтею 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

31.1. Частиною першою статті 341 вказаного Кодексу обумовлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

31.2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

31.3. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

31.4. Згідно п.2 ч.1 ст.349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

31.5. Відповідно до статті 242 КАС рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

31.6. Відповідно до частини другої статті 353 КАС підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або 2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; 3) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

31.7. Приписами підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України обумовлено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

VI. Позиція Верховного Суду

32. Вирішуючи питання про обґрунтованість касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з такого.

33. Судами встановлено, що наказом № 1-к від 03.01.2017 року звільнено ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу агропромислового розвитку Слов'янської районної Державної адміністрації Донецької області на підставі незгоди від продовження роботи у зв'язку зі зміною істотних умов праці.

34. Разом із тим із врахуванням положень абз 3 - 4 статті 32 Кодексу законів про працю України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою.

35. Колегія суддів наголошує, що судами першої та апеляційної інстанції не досліджено та не надано оцінки правомірності оскаржуваного наказу в зв'язку із посиланням позивача, які містяться у позовній заяві та апеляційній скарзі, щодо наявності у нього освіти за спеціальністю інженера-механіка та правомірності у разі наявності такої, покладання на нього обов'язків бухгалтера, що в такому разі не є роботою за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою за змістом ст. 32 Кодексу законів про працю України.

36. Оскільки висновки судів ґрунтуються на помилковому застосуванні до спірних правовідносин норм матеріального права, що своєю чергою зумовило те, що нез'ясованими в цій справі залишилися обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення спору, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування оскаржених судових рішень з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

VII. Судові витрати

37. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 242, 341, 345, 349, 353, 355 - 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року у справі № 805/2807/17-а скасувати з направленням справи до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Т. Г. Стрелець