Справа № 521/9922/18
Суддя: Білостоцький О. В.
Дата ухвалення: 2019-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 521/9922/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Білостоцького О.В.

При секретарі: Єренкевич О.А.

За участю сторін:

Позивача: ОСОБА_1

Представника відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної установи "Чорноморська виправна колонія №74" управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

02.08.2018 року до Одеського окружного адміністративного суду з Малиновського районного суду м. Одеси надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до Державної установи "Чорноморська виправна колонія №74", в якому позивач просила суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову начальника Державної установи "Чорноморська виправна колонія №74" управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області від 06.12.2017 року про накладення на неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани;

- визнати протиправною та скасувати постанову начальника Державної установи "Чорноморська виправна колонія №74" управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області від 28.12.2017 року про накладення на неї дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вищезазначені постанови були прийняті начальником Державної установи "Чорноморська виправна колонія №74" управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області не об'єктивно, без урахування всіх обставин справи, що мають значення для їх прийняття, зокрема без врахування причин, обставин і мотивів вчинення засудженою порушення, тяжкості і характеру проступку. При цьому постанови про накладення на позивачку дисциплінарного стягнення не містять детального вмотивування та обґрунтування їх прийняття. Також позивач зазначає, що відповідачем не були допитані свідки, на яких вона наполягала та які могли надати пояснення з приводу ситуації, яка склалась.

З огляду на вищезазначене ОСОБА_1 вважає прийняті відповідачем рішення про накладення на неї дисциплінарного стягнення неправомірними, прийнятими без урахування обставин, визначених п.7 ст.135 Кримінально-виконавчого кодексу України та такими, що порушують її права, як засудженої на умовно-дострокове звільнення.

Не погоджуючись із вищезазначеними постановами ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29.08.2018 року провадження у справі №521/9922/18 за позовом ОСОБА_2 до Державної установи "Чорноморська виправна колонія №74" управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України (а.с. 51-52).

07.11.2018 року постановою П'ятого апеляційного адміністративного суду ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 29.08.2018 року було скасовано та справу №521/9922/18 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 74-76).

22.11.2018 року адміністративна справа №521/9922/18 надійшла з П'ятого апеляційного адміністративного суду до Одеського окружного адміністративного суду (а.с. 78).

Ухвалою суду від 27.11.2018 року позовну заяву ОСОБА_2 до Державної установи "Чорноморська виправна колонія №74" було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження із повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 17.12.2018 року.

10.12.2018 року Державною установою "Чорноморська виправна колонія №74" управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області було повідомлено Одеський окружний адміністративний суд про переведення ОСОБА_2 для подальшого відбування покарання до Державної установи «Кам`янська виправна колонія №34» (а.с. 85).

17.12.2018 року від Державної установи «Кам`янська виправна колонія №34» надійшов лист від 17.12.2018 року №34/5-5756 разом із заявою позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (а.с. 88-89).

У судовому засіданні 17.12.2018 року Одеським окружним адміністративним судом у порядку, передбаченому ст.243 ч.7 КАС України протокольною ухвалою суду було відмовлено позивачу у задоволенні його клопотання про проведення судового засідання 17.12.2018 року в режимі відеоконференції через порушення строків його подання. З огляду на зазначене, судове засідання по справі було перенесене на 22.01.2019 року для повторного виклику позивача та відповідача до суду.

14.01.2019 року від ОСОБА_2 через канцелярію суду надійшло повторне клопотання про проведення судового засідання призначеного на 22.01.2019 року в режимі відеоконфернції (а.с. 107-108).

Ухвалою суду від 17.01.2019 року клопотання позивача було задоволено та прийнято рішення про проведення судового засідання, призначеного на 22.01.2019 року, в режимі відеоконференції між Одеським окружним адміністративним судом та Державною установою "Кам`янська виправна колонія №34», яка розташована за адресою: 51912, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Михайла Грушевського, 214.

У судовому засіданні 22.01.2019 року позивачка адміністративний позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Представник Державної установи "Чорноморська виправна колонія №74" до судових засідань 17.12.2018 року та 22.01.2019 року до Одеського окружного адміністративного суду не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином та своєчасно, відзив на адміністративний позов під час нового розгляду справи не надав.

Разом з тим, відповідачем було надано відзив Державної установи "Чорноморська виправна колонія №74" до Одеського окружного адміністративного суду 21.08.2018 року за час перебування адміністративної справи №420/5574/18 у провадженні судді Гусева О.Г. (а.с. 25-29).

З даного відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач позов не визнає, оскільки оскаржувані постанови, на його думку, є вмотивованими, містять обґрунтування у обранні відповідачем саме таких видів дисциплінарного стягнення, та з урахуванням всіх обставин справи, що передбачено п.7 ст.135 Кримінально-виконавчого кодексу України.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

ОСОБА_1 відповідно до вироку Кіровського районного суду м. Дніпропетровська відбувала покарання в Державній установі «Чорноморська виправна колонія №74».

При цьому, як було встановлено судом у судовому засіданні, анкетними даними позивачки згідно відомостей її громадянського паспорту є: ОСОБА_1 (а.с. 111-112).

З даного приводу у судовому засіданні позивачка зазначила, що у позовній заяві нею було вказано подвійне прізвище ОСОБА_1 у зв'язку з тим, що на момент засудження до покарання вона мала прізвище ОСОБА_1, разом з тим, після цього позивачкою було змінено прізвище на ОСОБА_1.

Судом також встановлено, що 06.12.2017 року начальником Державної установи «Чорноморська виправна колонія №74» в порядку ст.132 Кримінально виконавчого кодексу України було винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани, відповідно до змісту якої, засуджена допустила порушення режиму відбування покарання, а саме створила конфліктну ситуацію на побутовому ґрунті з іншою засудженою (а.с. 30).

Вищезазначена постанова від 06.12.2017 року була прийнята відповідачем на підставі рапорту №420 від 29.11.2017 року, наданого начальником відділення СПС майором внутрішньої служби Деревянко В.Д. (а.с. 31) та пояснювальної записки свідка ОСОБА_7 (а.с. 32).

Зі змісту рапорту вбачається, що 29.11.2017 року о 07:10 год. під час поіменної перевірки засуджених, які проживають в Будинку дитини на території Чорноморської виправної колонії №74, між засудженою ОСОБА_8 та засудженою ОСОБА_9 сталася конфліктна ситуація, причиною якої став син ОСОБА_1 В рапорті зазначено, що син позивачки, граючись, вдарив сина засудженої ОСОБА_8, на що остання відповіла емоційною ненормативною лайкою на адресу ОСОБА_1 та вдарила її сина по руках. В свою чергу засуджена ОСОБА_1 відповіла агресією, вживала нецензурну лайку, голосно кричала та намагалась вдарити засуджену ОСОБА_8

Зі змісту наявних в матеріалах справи копій пояснювальних записок ОСОБА_8 та ОСОБА_1 не заперечується факту виникнення конфліктної ситуації між засудженими (а.с. 33-34).

Разом з тим, як зазначила у судовому засіданні позивачка, ненормативну лексику вона не вживала, ініціатором конфлікту не була, а лише намагалась захистити свою дитину від побиття. При цьому відповідачем інформацію щодо обставин виникнення конфліктної ситуації було взято лише у однієї особи, інших же свідків під час розгляду дисциплінарної справи допитано не було, з огляду на що їх свідчення не були взятті до уваги Державною установою «Чорноморська виправна колонія №74».

Судом також було встановлено, що 28.12.2017 року начальником Державної установи «Чорноморська виправна колонія (№74)» в порядку ст.132 Кримінально виконавчого кодексу України за порушення ОСОБА_9 розпорядку дня було винесено постанову про накладення на позивачку дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення суворої догани (а.с. 38).

Вищезазначена постанова від 28.12.2017 року була прийнята відповідачем на підставі рапорту №472 від 26.12.2017 року, наданого молодшим інспектором ВНіБ старшини внутрішньої служби Скарецькою Н.І. Згідно рапорту 26.12.2017 року о 06 год. 15 хв. під час здійснення команди «Підйом» засуджених у Будинку дитини, було виявлено в 3 групі засуджену ОСОБА_1, яка спала на своєму місці в невстановлений розпорядком дня час (а.с. 39).

Як зазначила у судовому засіданні позивачка, команда «Підйом» була здійсненна відповідачем не у встановлений розпорядком дня час, а саме о 05 годині 50 хвилин. Крім того позивачка не піднялась за командою, оскільки її син, який захворів отітом, спав з нею поруч, прокидався всю ніч від болю, та заснув лише о 4-тій годині ранку.

Заслухавши пояснення позивача у справі, дослідивши адміністративний позов, відзив на адміністративний позов та письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об'єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини першої статті 1 Кримінально-виконавчого Кодексу України, кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Статтею 5 Кодексу визначено, що кримінально-виконавче законодавство, виконання і відбування покарань ґрунтуються на принципах невідворотності виконання і відбування покарань, законності, справедливості, гуманізму, демократизму, рівності засуджених перед законом, поваги до прав і свобод людини, взаємної відповідальності держави і засудженого, диференціації та індивідуалізації виконання покарань, раціонального застосування примусових заходів і стимулювання правослухняної поведінки, поєднання покарання з виправним впливом, участі громадськості в передбачених законом випадках у діяльності органів і установ виконання покарань.

Відповідно до статті 9 Кодексу засуджені зобов'язані: виконувати встановлені законодавством обов'язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб; виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації; ввічливо ставитися до персоналу, інших осіб, які відвідують установи виконання покарань, а також до інших засуджених; з'являтися за викликом адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації. Невиконання засудженими своїх обов'язків і встановлених законодавством вимог адміністрації органів і установ виконання покарань тягне за собою встановлену законом відповідальність. Обов'язки засуджених, до яких судом застосовано пробацію, визначаються цим Кодексом та Законом України "Про пробацію".

Так, відповідно до ст. 131-1 Кримінально-виконавчого кодексу України дисциплінарним проступком особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, є протиправне, винне діяння (дія або бездіяльність), що посягає на встановлений порядок у сфері виконання покарань, вчинене цією особою.

Персонал установи виконання покарань зобов'язаний довести наявність у діях чи бездіяльності особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, усіх ознак дисциплінарного проступку. Відсутність таких ознак виключає застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення.

Відповідно до ст. 132 КВК України за невиконання покладених обов'язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися такі заходи стягнення: попередження; догана; сувора догана; грошовий штраф до двох мінімальних розмірів заробітної плати; скасування поліпшених умов тримання; поміщення засуджених чоловіків, які тримаються у виправних колоніях, у дисциплінарний ізолятор з виведенням або без виведення на роботу чи навчання на строк до чотирнадцяти діб, а засуджених жінок - до десяти діб; поміщення засуджених, які тримаються в приміщеннях камерного типу виправних колоній максимального рівня безпеки, у карцер без виведення на роботу на строк до чотирнадцяти діб; переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців.

Вагітні жінки, жінки, які мають дітей у будинках дитини при виправних колоніях, особи з інвалідністю першої групи в дисциплінарний ізолятор, карцер, приміщення камерного типу (одиночну камеру) не поміщаються

Попередження - це письмове застереження про притягнення до дисциплінарної відповідальності певного виду у разі повторного порушення.

Порядок застосування заходів стягнення до осіб, позбавлених волі, визначений ст. 134 Кримінально-виконавчого кодексу України.

Так, згідно із ч.ч. 1-16 ст. 134 КВК України при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку.

Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого. За кілька проступків, вчинених одночасно, накладається одне стягнення. Стягнення може бути накладене лише на особу, яка вчинила проступок, і не пізніше десяти діб з дня виявлення проступку, а якщо у зв'язку з проступком проводилась перевірка, то з дня її закінчення, але не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Накладене стягнення звертається до виконання негайно, а у виняткових випадках - у строк не пізніше одного місяця з дня його накладення. Якщо протягом місяця з дня накладення стягнення воно не було звернено до виконання, то це стягнення не виконується. Повторне переведення на поліпшені умови тримання може бути застосоване не раніше, ніж через шість місяців з дня відбуття стягнення. Стягнення накладається лише письмово.

Адміністрація колонії при встановленні факту порушення особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, вимог режиму зобов'язана невідкладно розпочати перевірку причин, обставин і мотивів вчинення порушення, поведінки цієї особи до вчинення проступку, визначити кількість і характер раніше накладених стягнень, а також отримати її пояснення про суть проступку.

За наслідками такої перевірки приймається рішення про доцільність або недоцільність застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення та обґрунтовується їх вид. Якщо адміністрація колонії прийняла рішення обмежитися іншими профілактичними заходами, це відображається у щоденнику індивідуальної роботи із засудженим та доводиться до відома особи під підпис.

Статтею 135 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачена процедура дисциплінарного провадження.

Частинами 1, 2 статті 135 КВК України визначено, що питання про доцільність застосування стягнення до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, вирішується на засіданні дисциплінарної комісії установи виконання покарань. Дисциплінарна комісія установи виконання покарань діє на постійній основі. Засідання дисциплінарної комісії є повноважним, якщо на ньому присутні більше половини членів дисциплінарної комісії.

До складу дисциплінарної комісії входять начальник установи виконання покарань, його заступники та начальники служб установи, які за своїми функціональними обов'язками безпосередньо спілкуються з особами, які відбувають покарання у виді позбавлення волі. Очолює дисциплінарну комісію начальник установи виконання покарань або особа, яка виконує його обов'язки.

Згідно з ч.3 ст.135 КВК України на засідання дисциплінарної комісії запрошуються й інші особи, присутність яких є доцільною для встановлення обставин вчинення правопорушення та визначення міри відповідальності. Члени спостережних комісій на відповідній території мають право бути присутніми на засіданні дисциплінарної комісії та мають право дорадчого голосу.

Відповідно до ч. 4 ст. 135 КВК України особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, має бути повідомлена про місце і час засідання дисциплінарної комісії не пізніше ніж за одну добу до його проведення. За заявою засудженого цей термін може бути продовжено, але не більш як на дві доби.

Частиною 5 цієї статті встановлено, що особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, має право користуватися послугами адвоката або фахівця в галузі права за власним вибором під час підготовки до засідання дисциплінарної комісії, який представлятиме її інтереси під час засідання комісії. Якщо особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, не має доступу до адвоката або фахівця в галузі права, адміністрація установи виконання покарання зобов'язана надати йому можливість звернутися за отриманням правової допомоги до суб'єктів надання такої допомоги.

Засуджений та/або його представник мають право: отримати інформацію про притягнення до дисциплінарної відповідальності, у тому числі документи, що стосуються справи, не пізніш як за одну добу до початку засідання дисциплінарної комісії; бути присутнім на засіданні дисциплінарної комісії під час розгляду питання про його притягнення до дисциплінарної відповідальності; ознайомлюватися з матеріалами дисциплінарного провадження та особової справи, робити виписки, знімати копії з них; надавати пояснення, заперечення та заявляти клопотання в усному та письмовому вигляді, надавати докази; подавати клопотання не пізніш як за двадцять чотири години до визначеного часу засідання про залучення до засідання дисциплінарної комісії осіб, присутність яких є доцільною для встановлення обставин вчинення правопорушення та визначення міри відповідальності.

Як вбачається із рапортів від 29.11.2017 року та від 27.12.2017 року з ОСОБА_9 було проведено профілактичну співбесіду, роз'яснено порядок застосування до засуджених заходів дисциплінарного впливу у відповідності до вимог ст. ст. 132, 135 КВК України та доведено про право засудженої користуватись послугами адвоката або фахівця в галузі права за власним вибором, для захисту її прав на дисциплінарній комісії. У вказаному рапорті також зазначено, що засуджена з проханням про надання їх послуг адвоката не зверталась.

Разом з тим у судовому засіданні 22.01.2019 року позивачка із зазначеними відомостями не погодилась та зазначила, що про право на користування послугами адвоката або фахівця в галузі права за власним вибором, для захисту її прав на дисциплінарній комісії вона була не обізнана та їй таке право не роз'яснювалось. Крім того позивач зазначила, що реальної можливості користуватися послугами адвоката їй забезпечено не було .

Згідно з ч.6 ст.135 КВК України матеріали про порушення доповідаються на засіданні дисциплінарної комісії начальником відділення соціально-психологічної служби у присутності особи, яка вчинила порушення, та інших запрошених осіб. Під час засідання дисциплінарної комісії заслуховуються пояснення засудженого та його представника, свідків, інших осіб, залучених відповідно до частини третьої та абзацу сьомого частини пятої цієї статті, адміністрації установи виконання покарань, особи, яка ініціювала притягнення до дисциплінарної відповідальності, та осіб, які мають право дорадчого голосу. Рішення про притягнення до відповідальності приймається більшістю голосів членів дисциплінарної комісії.

Частиною 7 ст. 135 КВК України встановлено, що рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності особи, яка відбуває покарання, має бути детально вмотивоване та може бути оскаржене особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, або її представником до органу виконання покарань вищого рівня, прокурора чи суду. Засудженому протягом трьох робочих днів видається копія рішення про застосування до нього стягнення із зазначенням можливості та порядку його оскарження.

Зміст зазначених норм свідчить про те, що дисциплінарна комісія є колегіальним органом, відмінним від адміністрації колонії, створеним в установі на постійній основі, до повноважень якого відноситься вирішення питань про доцільність застосування стягнення до осіб, що відбувають покарання, робота такої комісії відбувається у формі засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Судом встановлено, що в матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які докази того, що 06.12.2017 року та 27.12.2017 року відбулися засідання дисциплінарної комісії ДУ «Чорноморська виправна колонія №74», що є єдиним допустимим доказом того, що відповідач, приймаючи оскаржені рішення, діяв у спосіб, що передбачений чинним законодавством, та обґрунтовано застосував до позивача дисциплінарні стягнення, врахувавши вимоги ст.131-1 КВК України щодо встановлення усіх ознак дисциплінарного проступку.

Крім того суд зазначає, що постанови від 06.12.2017 року та від 28.12.2017 року саме як рішення суб'єкта владних повноважень про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарних стягнень не відповідають вимогам ст.ст. 134, 135 КВК України, оскільки не є належним чином обґрунтованими та детально вмотивованими. В спірних постановах не вказані конкретні обставини вчинення порушень, в чому вони полягали; яким чином відбувались порушення позивачем, якими доказами такі обставини підтверджуються; не вказано про встановлені відповідачем причини і мотиви вчинення порушень, поведінка засудженого до вчинення проступку; не надано оцінку всім доводам позивача щодо причин та обставин подій, що стали причиною притягнення її до відповідальності та інших осіб; не зазначено про реальне забезпечення їй реального користуватися послугами адвоката або іншого фахівця в галузі права; кількість і характер раніше накладених стягнень на засудженого.

Так, при застосуванні 06.12.2017 року першого дисциплінарного стягнення у вигляді догани у постанові не зазначено, з чиєї вини була створена конфліктна ситуації, за яку на позивача накладено дисциплінарне стягнення. При накладенні 28.12.2017 року на позивача повторного дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани у постанові не були зазначені відомості про те, яким чином відповідачем були враховані або спростовані пояснення ОСОБА_2 щодо хвороби її дитини.

Зазначення певних перелічених обставин в інших документах, що додані відповідачем до відзиву на адміністративний позов (рапортах посадових осіб ДУ «Чорноморська виправна колонія №74», довідках про заохочення та стягнення позивача) не свідчить про дотримання суб'єктом владних повноважень вимог Кримінально-виконавчого кодексу України саме при складанні рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності особи, яка відбуває покарання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі вищезазначеного, оцінивши наявні у справі докази за правилами ст.90 КАС України, суд доходить висновку, що оскаржувані постанови є необґрунтованими та невмотивованими, відповідачем не доведено їх відповідність вимогам пропорційності, тобто винесенням їх з дотриманням необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав та інтересів позивачки і цілями, на досягнення яких були спрямовані оскаржувані рішення, а отже суд вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Позивачем, як особою, звільненою від сплати судового збору на підставі п. 17 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011року №3674-VI, судовий збір за подання адміністративного позову до Одеського окружного адміністративного суду не сплачувався. Доказів здійснення інших витрат, пов'язаних з розглядом справи, сторонами до суду не надано, а тому у справі відсутні обставини для розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 139 КАС України.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 180, 192-194, 205, 241-246, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Державної установи "Чорноморська виправна колонія №74" управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області (65059, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 15) про визнання протиправними та скасування постанов - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника Державної установи Чорноморська виправна колонія №74 від 06.12.2017 року про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника Державної установи Чорноморська виправна колонія №74 від 28.12.2017 року про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.

Розподіл судових витрат не проводити.

Рішення суду може бути оскаржене до П'ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та п.п.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний суддею 28 січня 2019 року.

Суддя О.В. Білостоцький

.