Справа № 826/8506/18
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8506/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Мельничука В.П.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Броварський завод пластмас" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2018 року, головуючий суддя Кузьменко А.І., повний текст ухвали виготовлено 23 листопада 2018 року, у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Броварський завод пластмас" до Державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коротюк Оксани Вікторівни, третя особа: Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Акціонерний Банк" про визнання протиправним та скасування рішень державного реєстратора,-

У С Т А Н О В И Л А:

Приватне акціонерне товариство «Броварський завод пластмас» звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коротюк Оксани Вікторівни про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Коротюк Оксани Вікторівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, серія та номер:34058794 від 27 лютого 2017 року, внесеного до Реєстру о 19:24:25; про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Коротюк Оксани Вікторівени, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, серія та номер: 34058727 від 27 лютого 2017 року, внесеного до Реєстру о 19:18:55.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2018 року провадження в адміністративній справі №826/8506/18 закрито.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ «Броварський завод пластмас» подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.11.2018 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Згідно з частиною 2 статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції послався на п.1 ч.1 ст. 238 КАС України, оскільки дану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що даний спір не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства з огляду на наступне.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначив, що між Приватним акціонерним товариствов «Броварський завод пластмас» та Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» 06 серпня 2009 року укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дідович І.В. та зареєстрований в реєстрі за №856, відповідно до якого позивач передав в іпотеку Відкритому акціонерному товариству «Всеукраїнський Акціонерний Банк» належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме, комплекс, розташований за адресою: Київська область, місто Бровари, бульвар Незалежності, 53 та гуртожиток, розташований за адресою: Київська область, місто Бровари, бульвар Незалежності, будинок 3б. 13 травня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим Є.О. прийнято рішення №29592505 про державну реєстрацію за Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» права власності на комплекс об'єктів, які належать позивачу на підставі пункту 1.14.12 Договору про поділ комплексу від 14 липня 2009 року, що знаходяться за адресою: Київська область, місто Бровари, бульвар Незалежності, 53, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 06.

Одночасно з реєстрацією права власності на предмет іпотеки, державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим Є.О. прийнято рішення №29594865 про припинення іпотеки (номер запису 10478004).

Позивач у судовому порядку оскаржив рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Соколова Є.О. №29592505 про державну реєстрацію за публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» права власності на комплекс об'єктів (реєстраційний номер нерухомого майна 06), що знаходяться за адресою: Київська область, місто Бровари, бульвар Незалежності, 53 на підставі іпотечного договору №856 від 06 серпня 2009 року.

Рішенням Господарського суду Київської області від 30 серпня 2016 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 24 жовтня 2016 року та постановою Вищого господарського суду України від 24 січня 2017 року по справі №911/2058/16, позов задоволено частково, визнано недійсним та скасовано рішення приватного нотаріуса Соколова Є.О. №29592505 про державну реєстрацію права власності Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на вказаний вище комплекс, скасовано відповідний запис про право власності.

Крім того, позивач зазначив, що під час розгляду господарської справи 01 липня 2016 року Господарським судом Київської області винесено ухвалу про заборону будь - яким державним реєстраторам вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будь - які відомості, в тому числі щодо суб'єктів прав на майно, а також вчинення будь - яких інших дій, пов'язаних з державною реєстрацією прав на майно, стосовно комплексу (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 06) та/або його окремих складових, зо знаходиться за адресою: Київська область, місто Бровари, бульвар Незалежності, 53 (п'ятдесят три), у зв»язку з чим 02 липня 2016 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Побединською В.О. прийнято рішення №30284821 про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень у виді заборони на вказане нерухоме майно.

З листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Барамії Н.Г. від 05 грудня 2017 року та інформаційної довідки №106244146 від 05 грудня 2017 року позивачу стало відомо про те, що 27 лютого 2017 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коротюк О.В. прийняті рішення за №№34058794 та 34058727 про скасування реєстраційних дій державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Соколова Є.О. про припинення іпотеки (номер запису 10477984) та про припинення іпотеки (номер запису 10478004) відповідно.

Тому позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки остання не мала права здійснювати будь - які реєстраційні дії та вносити відповідні записи до Державного реєстру відносно майна, що належало (належить) позивачу на праві власності.

Крім того, підставами для скасування рішень державного реєстратора Соколова О.Є. мали бути або рішення суду, або рішення уповноваженого органу Міністерства юстиції України. При цьому, з інформаційної довідки від 05 грудня 2017 року вбачається, що підставою для скасування рішень державного реєстратора Соколова О.Є. є рішення відповідача, як державного реєстратора, проте підстав виникнення у останньої відповідного права не зазначено.

Відповідачем вимоги позивача заперечувались з посиланням на те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Побединською В.О. при винесенні відповідного рішення про заборону вчинення реєстраційних дій на підставі ухвали суду порушено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Крім того, відповідач зазначила, що забезпечення позову застосовується і діє лише під час дії однієї із стадій провадження у справі, в тому числі стадії виконання судового рішення. В даному випадку, як вказує відповідач, ухвала про забезпечення позову у справі №911/2058/16 винесена 01 липня 2016 року, судове рішення ухвалено 30 серпня 2016 року, апеляційна інстанція залишила його без змін - 24 жовтня 2016 року, касаційна інстанція - 24 січня 2017 року, виконано судове рішення від 30 серпня 2016 року у справі №911/2058/16 - 17 січня 2017 року, а тому, на думку відповідача, станом на 27 лютого 2017 року (на момент вчинення останньою оскаржуваних реєстраційних дій) судове рішення у справі №911/2058/16 набрало законної сили та було виконане, що свідчить про правомірність вчинення реєстраційних дій відповідачем.

Оскаржувані рішення №34058794 та №34058727 від 27 лютого 2017 року не порушують прав та законних інтересів позивача та спрямовані на виконання рішення Господарського суду Київської області від 30 серпня 2016 року №911/2058/16 та приведення сторін у попередній стан.

21 серпня 2018 року відповідачем до Окружного адміністративного суду міста Києва подано клопотання про закриття провадження у справі з тих підстав, що між Приватним акціонерним товариством «Броварський завод пластмас» та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» виник спір про право, зокрема, відносно того, що право іпотеки Банку на нерухоме майно, належне позивачу, припинилося, оскільки Приватним акціонерним товариством «Броварський завод пластмас» не виконано основне зобов'язання, а саме не погашено заборгованість перед Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк».

Згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Абзацом 2 пункту 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у цьому Кодексі термін публічно - правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Під суб'єктом владних повноважень розуміється орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно - правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, пунктами 6, 13 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем оскаржується рішення державного реєстратора Коротюк Оксани Вікторівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, серія та номер: 34058794 від 27 лютого 2017 року, внесеного до Реєстру о 19:24:25, та рішення серія та номер: 34058727 від 27 лютого 2017 року, внесеного до Реєстру о 19:18:55, щодо скасування реєстраційних дій державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Соколова Є.О. про припинення іпотеки номер запису 10477984 та 10478004.

Колегія суддів погождується з доводами суду першої інстанції про те, що позивач в даному спорі фактично оспорює відновлення запису про іпотеку та заборону відчуження на нерухоме майно, розташованого за адресою: Київська область, місто Бровари, бульвар Незалежності, будинок 53, внесені на підставі іпотечного договору від 06 серпня 2009 року, укладеного між позивачем та третьою особою, посвідченого приватним нотаріусом Дідович І.В., вважаючи себе власником цього нерухомого майна, тоді як таке право власності на вказане нерухоме майно було порушено.

Також, колегія суддів вважає, що ті правовідносини, що заявлені у даному спорі, є похідними від основного позову, що був розглянутий в господарському суді

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що правовідносини, які виникли між сторонами, стосуються права власності на об'єкт нерухомого майна, тобто спір виник не у зв'язку із виконанням або невиконанням суб'єктом владних повноважень своїх повноважень, а у зв'язку із спором щодо права власності позивача на нерухоме майно.

Крім того, судом першої інстанції вірно зазначено, що позивач вбачає у наслідках, які спричинені прийняттям рішення про скасування реєстраційних дій державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Соколова Є.О. про припинення іпотеки, порушення, пов'язані саме з реалізацією його майнових інтересів щодо володіння, користування та розпорядження (права власності) відповідним об'єктом, визнання таких рішень протиправними та їх скасування є способом захисту саме майнових прав та інтересів позивача.

Аналогічна правова позиція щодо визначення предметної юрисдикції справ викладена у й постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі №816/1604/17.

Отже, з урахуванням вищевикладених доводів та встановлених у справі обставин, колегі суддів приходить до висновку, що спір у справі між сторонами виник поза межами публічно-правових правовідносин і відноситься до юрисдикції відповідного господарського суду.

Європейський суд з прав людини у справі «Занд проти Австрії» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

З аналізу наведених вище норм слідує, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від основного принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, а суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини 1 статті 6 вищезгаданої Конвенції.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням вищезазначеного, враховуючи, що спір між сторонами у справі виник не у зв'язку з виконанням державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коротюк Оксаною Вікторівною публічно - владних управлінських функцій та не віднесений до адміністартивної юрисдикції, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку по закриття провадження у справі з підстав, визначених п.1 ч.1 ст. 238 КАС України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, підстави для її скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши доводи позивача, викладені у заяві, прийняв законну ухвалу у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2018 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду є законною і обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не має.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Броварський завод пластмас» залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Судя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Мельничук В.П.

Повний текст виготовлено: 23 січня 2019 року.