Справа № 320/363/19
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2019-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

28 січня 2019 року м. Київ № 320/363/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши позов ОСОБА_1 до Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Виконавчого комітету Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Сільського голови Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, голови виконавчого комітету Софіївсько-Борщагівської сільської ради Кудрика Олеся Тимофійовича про визнання незаконним і скасування рішення, визнання незаконними дій (бездіяльності) та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Виконавчого комітету Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Сільського голови Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, голови виконавчого комітету Софіївсько-Борщагівської сільської ради Кудрика Олеся Тимофійовича, в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 206 від 12.06.2018;

- визнати незаконними дії та/або бездіяльність Софіївсько-Борщагівської сільської ради та виконавчого комітету Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, щодо недотримання ст. 19 Конституції України, ст. 10 Закону України про «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про звернення громадян», Регламенту Софіївсько-Борщагівської сільської ради, що призвело до прийняття невірного, незаконного рішення виконавчого комітету Софіївсько-Борщагівської сільської ради № 206 від 12.06.2018;

- визнати незаконними дії та/або бездіяльність сільського голови та голови виконавчого комітету Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Кудрика Олеся Тимофійовича, щодо недотримання ст. 19 Конституції України, ст.ст. 28, 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 10 Закону України про «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про звернення громадян», Регламенту Софіївсько-Борщагівської сільської ради стосовно додержання законодавства щодо розгляду звернень громадян, відмови зупинити спірне рішення, що призвело до прийняття невірного, незаконного рішення виконавчого комітету №206 від 12.06.2018;

- зобов'язати відповідачів розповсюдити інформацію про скасування рішення виконавчого комітету Софіївсько-Борщагівської сільської ради № 206 від 12.06.2018 у той самий спосіб у тих самих місцях де було оприлюднено дане рішення та зобов'язати здійснити розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і оприлюднити дану інформацію про необхідність коригування економічно обґрунтованих витрат на виробництво до відома споживачів;

- стягнути з відповідачів в загальній сумі 1231 грн. консолідовано з відповідачів в рівних долях на користь позивача, а саме, судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., кошти за рекомендовані листи 32 грн. 60 коп., кошти за папір 355 грн., за друк 65 грн., за банківські послуги по сплаті судового збору 10 грн., та інші витрати, які зроблені позивачем по даній адміністративній справі.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною другою статті 132 цього Кодексу встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною першою статті 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями) передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями), за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою, встановлюється ставка судового збору 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною 3 статті 6 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI "Про судовий збір" (зі змінами та доповненнями), у разі коли у позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру окремо.

Таким чином, враховуючи приписи чинного законодавства, позивачеві слід було сплатити 3073, 60 грн. судового збору за чотири вимоги немайнового характеру (пункти 1, 2, 3, 4 прохальної частини позову).

Судом встановлено, що позивачем, відповідно до квитанції № 25138903 від 21.01.2019 сплачено 768, 40 грн. судового збору, тобто лише за одну позовну вимогу із чотирьох заявлених, що відповідно є порушенням статті 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір».

Крім цього, пунктом п'ятим частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено обов'язок суду з'ясувати чи подано позовну заяву у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У частині другій цієї статті зазначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено іншого, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається із позовної заяви позивачем оспорюються рішення від 12.06.2018 та дії, бездіяльність відповідачів під час його прийняття.

У позовній заяві позивач вказує на те, що ним не пропущений строк на звернення до суду, оскільки про прийняття даного рішення та, як наслідок, вчинення протиправних дій відповідачами, позивач дізнався 29.07.2018 ".....повертаючись додому, випадково побачивши папірець безпосередньо на дверях під'їзду до його квартири, на якому була надрукована інформація.... про підвищення тарифів на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій".

Однак жодних доказів на підтвердження наведених обставин матеріали справи не містять.

Таким чином, позивачеві слід надати докази на підтвердження наведених обставин щодо дати його обізнаності з наявністю оскаржуваного рішення.

Суд зазначає, що початок перебігу шестимісячного строку у процесуальному законі визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Тому, при визначенні початку цього строку суд з'ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Суд зауважує, що вирішення питання про поновлення строку звернення до суду суд здійснює виключно з ініціативи та у межах наведених доводів заінтересованої особи.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об'єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку.

У статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального законодавства.

Відповідно до статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки позовної заяви мають бути усунені протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали шляхом надання до суду:

- оригіналу документа про доплату 2305,20 грн. судового збору за чотири вимоги немайнового характеру або документів, які підтверджують наявність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до закону;

- доказів на підтвердження наведеної позивачем обставини щодо дати його обізнаності про наявність оскаржуваного рішення та вчинення відповідачами протиправної бездіяльності саме 29.07.2018 або, у разі необхідності, заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин його пропуску із наданням суду на їх підтвердження відповідних доказів.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Виконавчого комітету Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Сільського голови Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, голови виконавчого комітету Софіївсько-Борщагівської сільської ради Кудрика Олеся Тимофійовича про визнання незаконним і скасування рішення, визнання незаконними дій (бездіяльності) та зобов'язання вчинити певні дії, - залишити без руху.

2. Протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачеві необхідно усунути недоліки позовної заяви у спосіб, визначений даною ухвалою.

3. Роз'яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачеві за адресою, зазначеною у позовній заяві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Панченко Н.Д.