Справа № 0540/5690/18-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

24 січня 2019 року справа №0540/5690/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Сіваченка І.В., Блохіна А.А., Шишова О.О., розглянувши апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві Державної фіскальної служби України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2018 року у справі № 0540/5690/18-а за позовом Приватного акціонерного товариства "Торговий Альянс" до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу №6649 від 16.04.2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

До Першого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2018 року.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2018 року апеляційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги - десять днів з моменту отримання ухвали, а саме надання доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 5286,00 грн. та клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження з обґрунтованими причинами такого пропуску та доказами в їх підтвердження.

Копія ухвали суду від 29 листопада 2018 року була надіслана апелянту 05 грудня 2018 року рекомендованою поштою з повідомленням про вручення (ідентифікатор поштового відправлення 087).

На адресу суду надійшло клопотання Головного управління ДФС у м. Києві про надання додаткового часу на усунення недоліків апеляційної скарги.

В клопотанні апелянт зазначає, що ухвала Першого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2018 року про усунення недоліків отримана Головним управлінням ДФС у м. Києві 10.12.2018 за вх. № 47574/9, проте в строки визначені судом контролюючий орган не може надати докази сплати судового збору у зв'язку із відсутністю відповідного фінансування та необхідністю надання додаткового часу для вжиття заходів по сплаті судового збору з метою оскарження судового рішення, яке прийнято не на користь держави.

Відповідно до реєстру підтверджень оплат із Казначейства про зарахування судового збору Головним управлінням ДФС у м. Києві ДФС України сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 5286,00 грн. (платіжний документ № 5377 на суму 2463,00 від 27.12.2018, платіжний документ №4946 на суму 2643,00 грн. від 19.12.2018).

Проте, в клопотанні про надання додаткового часу на усунення недоліків про поновлення строків на апеляційне оскарження Головне управління ДФС у м. Києві ДФС України не наводить жодних обґрунтованих причин такого пропуску, про що було зазначено в ухвалі Першого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2018 року.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апелянтом не виконано вимог ухвали від 29 листопада 2018 року.

Щодо клопотання про надання додаткового часу на усунення недоліків, суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Суд зазначає що, відповідно до ч.2 ст.169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Тобто, в даному випадку загальний строк для усунення недоліків не може перевищувати десяти днів та такий доступ до суду обмежений Законом.

Дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків.

Пунктом 2 частини 3 статті 2 КАС України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Частина 2 статті 44 КАС України передбачає обов'язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки, зокрема, щодо сплати судового збору.

З метою виконання процесуального обов'язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.

Це стосується і суб'єктів владних повноважень, які фінансуються з Державного бюджету України, зокрема, в частині видатків на оплату судового збору, тому держава повинна створити належні фінансові можливості і заздалегідь передбачити відповідні кошти на вказані цілі у кошторисах установ, а особа, яка утримується за рахунок Державного бюджету України, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору.

У пункті 74 Рішення у справі "Лелас проти Хорватії" і пункті 70 Рішення у справі "Рисовський проти України" ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування" та пояснив його практичне значення, зокрема, зазначивши, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов'язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу. Принцип "належного урядування" передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер'їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер'їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119).

Суд вважає, що у апелянта було достатньо часу для вирішення питання щодо сплати судового збору, з урахуванням того, що оскаржувана постанова Донецького окружного адміністративного суду прийнята 19 вересня 2018 року.

Суд також зазначає, що обмежене фінансування бюджетної установи не може бути самостійною підставою для продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги у частині сплати судового збору. Крім того, з клопотання скаржника вбачається, що фінансування таких видатків здійснюється. Поряд з цим бюджетна установа такі видатки має використовувати ефективно та раціонально. Тому право на апеляційне оскарження судового рішення установа, що фінансується з бюджету, має реалізовувати з огляду на доцільність такого та наявне фінансування на такі потреби, що надаються з державного бюджету.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «CASE OF KREUZ v. POLAND», заява N 28249/95, «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини 2 статті 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Тобто, процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, може бути продовжений.

В даному випадку строк для усунення недоліків - 10 днів, був встановлений судом. Однак цей строк є максимальним для усунення недоліків та саме цей строк тривалістю в 10 днів є процесуальним строком, який встановлений законом.

Тому, з огляду на положення частини 1 статті 121 КАС України, яка не передбачає продовження процесуального строку встановленого законом, підстав для задоволення клопотання не має.

Також слід звернути увагу, що норми статті 108 КАС України (в редакції до 15.12.2017), яка встановлювала порядок залишення позовної заяви без руху та її повернення, не містили максимального строку для усунення недоліків на відміну від положень частини 2 статті 169 КАС України, яка на теперішній час передбачає, що строк на усунення недоліків не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Як вже зазначалось судом вище, апелянт зазначає, що копію ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2018 року про залишення апеляційної скарги без руху отримано 10 грудня 2018 року за вх.№ 47574/9, судовий збір за подання апеляційної скарги в установленій сумі сплачено 27 грудня 2018 року (за відомостями реєстру підтверджень оплат із Казначейства), а клопотання з наведенням причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які можуть бути визнані судом поважними та обґрунтованими, суб'єктом владних повноважень не надано суду до теперішнього часу.

Отже, станом на 24 січня 2019 року апелянтом недоліки апеляційної скарги усунуті не були.

Згідно частини 3 статті 298 КАС України скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

За таких обставин, колегія суддів вважає необхідним відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. 295, 298, 299 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Головного управління ДФС у м. Києві Державної фіскальної служби України про продовження строку усунення недоліків апеляційної скарги Головного управління ДФС у м. Києві Державної фіскальної служби України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2018 року - відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у м. Києві Державної фіскальної служби України у справі № 0540/5690/18-а за позовом Приватного акціонерного товариства "Торговий Альянс" до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу №6649 від 16.04.2018.

Повний текст ухвали складений та підписаний "24" січня 2019 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

О. О. Шишов