Справа № 520/9752/18
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

15 січня 2019 р. справа №520/9752/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.

при секретарі судового засідання - Принцевській Ю.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Чернишук К.С.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення ГУ ДФС у Харківській області від 14.03.2018 №-2038.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є необґрунтованим та помилковим.

Відповідач проти позову заперечував, від представника відповідача - Чернишук К.С. через канцелярію суду надійшов письмовий відзив на позов, в яких представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач під час спірних правовідносин діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством, через що оскаржуване податкове повідомлення - рішення є правомірним.

Представник позивача - ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, відповіді на відзив.

Представник відповідача - Чернишук К.С. у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на наведені у письмовому відзиві на позов обставини.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_3, на підставі договору дарування від 29.12.2001 (а.с.11) належать нежитлові приміщення підвалу XV, XVI, XVII, XVIII, XIX, XX третього поверху II, 11, 12, 13, 14, 15, 16 загальною площею 829,3 кв.м, та 1/5 частка приміщень спільного користування: 1 поверху III, 2 поверху І, II. 10 та 3 поверху І, що становить 15/100 часток від усіх нежитлових приміщень, а також приміщення 3 поверху 1,2,3,4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 17, 18, 19,20,21,22 загальною площею 463,1 кв.м та 1/10 частка приміщень, спільного користування: 1 поверху III, 2 поверху, І, II, 10 та III (третього) поверху І, що становить 9/100 часток від усіх нежитлових приміщень, які знаходяться у нежитловій будівлі літ. А-3 за адресою: АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що ГУ ДФС у Харківській області прийнято податкове повідомлення - рішення від 14.03.2018 №-2038, яким визначено зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб в розмірі 22155.84 грн (а.с.10).

Представником позивача до ГУ ДФС у Харківській області подано заяву про скасування вказаного податкового повідомлення - рішення та повернення помилково сплачених коштів, оскільки позивачем сплачено зобов'язання за податковим повідомленням - рішенням (а.с.19-20).

У відповідь на вказане звернення ГУ ДФС у Харківській області листом від 30.10.2018 №10897/ФОП/20-4-58-06-23, в якому зазначено, що у разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, контролюючий орган за місцем знаходження земельної ділянки проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому податкове повідомлення - рішення. Попереднє податкове повідомлення - рішення вважається скасованим (відкликаним).

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача звернувся до ГУ ДФС у Харківській області з адвокатським запитом від 03.10.2018 №438/10-2018-з, в якому просив надати письмово інформацію про правові підстави винесення податкового повідомлення - рішення № -2038 від 14.03.2018 про сплату ОСОБА_3 земельного податку у розмірі 22155,84 грн за 2018 рік; надати письмово інформацію про спосіб та дату направлення контролюючим органом відповідно до ст.ст. 42, 58 ПК України податкового повідомлення-рішення № -203 від 14.03.2018 на адресу ОСОБА_3; надати письмово інформацію про дату одержання ОСОБА_3 податкового повідомленні рішення № -2038 від 14.03.2018; надати письмово інформацію про те, за яку земельну ділянку, яка перебуває у власності чи користуванні ОСОБА_3, нараховано вищевказане податкове зобов'язання; надати письмовий розрахунок податкового зобов'язання ОСОБА_3 за податковим повідомленням - рішенням № -2038 від 14.03.2018; надати письмово інформацію про спосіб визначення площі земельної ділянки, за користувань якої ОСОБА_3 було винесено податкове повідомлення-рішення № -2038 від 14.03.2018, зокрема, чи використовувались для визначення розміру земельної ділянки відомість державного земельного кадастру та чи враховувалась при цьому відповідно до положень п. 286.6ст. 286 ПК України загальна площа нежитлової будівлі, а також частка у праві власності на нежитлові приміщення, що належать ОСОБА_3; надати завірені копії усіх документів, які використовувались контролюючим органом г: розрахунку податкового зобов'язання ОСОБА_3 за податковим повідомленням - рішенням № -2038 від 14.03.2018.

У відповідь на вказане звернення ГУ ДФС у Харківській області листом від 09.10.2018 №10120/ФОП/20-4058-06-23 (.с.15-16) повідомлено, що станом на 08.10.2018 гр. ОСОБА_3 зареєстрований як платник земельного податку з фізичних осіб за земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 775 кв.м на підставі заяви платника від 03.08.2005 та Даних державного земельного кадастру. Нарахування земельного податку з фізичних осіб гр. ОСОБА_3 проведено виходячи з нормативно-грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням індексів інфляції за 2005-2017 роки.

Також у вказаному листі зазначено, що індекси інфляції, що використовувалися при рахунку земельного податку гр. ОСОБА_3: 2005 рік - 1,035; 2007 рік - 1,028; 2008 рік - 1,152; 2009 рік - 1,059; 2010 рік - 1; 2011 рік - 1; 2012 рік - 1; 2013 рік - 1; 2014 рік - 1,249; 2015 рік - 1,433; 2016 рік - 1,06; 2017 рік - 1.

Водночас, у вказаному листі зазначено, що згідно ІС «Податковий блок» в 2015 році гр. ОСОБА_3 нарахований земельний податок у сумі 14586,00 грн за земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 775,00 кв.м відповідно до податкового повідомлення - рішення № 6278-15 від 30.06.2015. Податкове повідомлення-рішення надіслано гр. ОСОБА_3 засобами поштового зв'язку.

Згідно ІС «Податковий блок» в 2016 році гр. ОСОБА_3 нарахований земельний податок у сумі 20901,73 грн. за земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 775,00 кв.м відповідно до податкового повідомлення-рішення № 11240-1303 від 15.08.2016. Податкове повідомлення-рішення надіслано ОСОБА_3 засобами поштового зв'язку.

Згідно ІС «Податковий блок» в 2017 році гр. ОСОБА_3 нарахований земельний податок у сумі 22155,84 грн. за земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 775,00 кв.м відповідно до податкового повідомлення-рішення № 488-1303 від 15.06.2017. Податкове повідомлення-рішення надіслано ОСОБА_3 засобами поштового зв'язку.

Згідно ІС «Податковий блок» в 2018 році гр. ОСОБА_3 нарахований земельний податок у сумі 22155,84 грн. за земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 775,00 кв.м відповідно до податкового повідомлення-рішення № -2038 від 27.06.2018. Податкове повідомлення-рішення надіслано ОСОБА_3 засобами поштового зв'язку.

Перевіряючи правомірність прийнятого податкового повідомлення - рішення від 14.03.2018 №-2038, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 14.03.2018 №-2038 було прийнято за користування позивачем земельною ділянкою, яка знаходиться з адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до частин 1, 2 статті 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розмішені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельного ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі. що були у попереднього землекористувача.

З огляду на викладені норми, суд дійшов висновку про те, що право постійного користування земельною ділянкою переходить до набувача в разі набуття ним права власності на об'єкти на якій вони розміщені.

Таким чином, з моменту реєстрації ОСОБА_3, права власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1, останній став не лише власником нежиттєвого приміщення, а й користувачем земельної ділянки, на якій воно розміщене.

Відповідно до положень ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка.Плата за землю справляється відповідно до ікону.

Відповідно до пп.14.1.72 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

При цьому, положеннями п.269.1 ст.269 ПК України визначено, що платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Положеннями п.п.14.1.73 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди

Як передбачено п. 270.1 ст.270 ПК України, об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до ст. 271 ПК України, базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом, площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Згідно п.286.1 ст.286 ПК України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що Порядок нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затверджений наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 489 від 25.11.2016 визначає процедуру проведення нормативної грошової оцінки земель населених пунктів.

Відповідно до п.4 вказаного Порядку, нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України "Про землеустрій".

Статтею 26 Закону України "Про землеустрій" встановлено, що розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів - землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою: Фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками. відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Земельного кодексу України державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Порядок користування відомостями Державного земельного кадастру регламентований ст. 38 Закону України "Про Державний земельний кадастр", згідно якої, відомості Державного земельного кадастру надаються державними кадастровими реєстраторами у формі: - витягів з Державного земельного кадастру про об'єкт Державного земельного кадастру; - довідок, що містять узагальнену інформацію про землі (території) за формою, встановленою Порядком ведення Державного земельного кадастру; - викопіювань з кадастрової карти (плану) та іншої картографічної документації Державного земельного кадастру. Користування відомостями Державного земельного кадастру може також здійснюватися у формі надання доступу до нього в режимі читання. Доступ до Державного земельного кадастру надається банкам, центральному органу виконавчої влади, який здійснює державний контроль за використанням та охороною земель, та особам, які в установленому законом порядку включені до Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників та Державного реєстру сертифікованих інженерів-геодезистів. Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку містить усі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Отримання витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку є обов'язковим при вчиненні правочинів щодо земельної ділянки (крім складення заповітів). Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку видається заявнику в день надходження заяви. Для здійснення повноважень, визначених законом, органи державної влади та органи місцевого самоврядування користуються відомостями і документами Державного земельного кадастру щодо земель та земельних ділянок розташованих на відповідній території, на безоплатній основі. На отримання відомостей Державного земельного кадастру про земельну ділянку мають право, зокрема, органи державної влади та органи місцевого самоврядування для реалізації своїх повноважень, визначених законом. Витяг з Державного земельного кадастру підписується Державним кадастровим реєстратором та посвідчується його печаткою.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву, податковим органом здійснено розрахунок земельного податку на підставі площі земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні позивача та нормативну грошову оцінку якої не проведено.

Нарахування земельного податку з фізичних осіб ОСОБА_3, проведено виходячи з нормативно-грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням індексів інфляції за 2005-2016 року.

У вказаному відзиві відповідач зазначив, що індекси інфляції, що використовувалися при розрахунку земельного податку ОСОБА_3: 9015,08 (1% від грошової оцінки станом на 2005 рік)

- 2005 рік - 1,035; - 2006 рік - 1; - 2007 рік - 1,028; -2008 рік - 1,152; - 2009 рік - 1,059; - 2010 рік - 1; - 2011 рік - 1; - 2012 рік - 1; - 2013 рік - 1; - 2014 рік - 1,249; - 2015 рік - 1,433; - 2016 рік - 1,06;

Суд зауважує, що показники площі земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, які визначені відповідачем в розрахунках земельного податку з 2005 по 2016 рік могли змінитися, будь-яких інших доказів, які б використовувались при нарахуванні позивачу податкового зобов'язання з земельного податку відповідачем до суду не надано.

Крім того суд зазначає, що відповідачем всупереч п. 286.6 cт. 286 ПК України, при розрахунку земельного податку позивачу не було встановлено кількість користувачів земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та при визначенні позивачу земельного податку не враховано площу частки земельної ділянки кожного співвласника у праві власності на нерухоме майно, яке знаходиться на цій земельній ділянці. При цьому, як слідує з матеріалів справи, дані державного земельного кадастру при розрахунку відповідачем земельного податку враховані не були, що суперечить п. 286.1 cт. 286 ПК України, оскільки відповідно до копій наданих ГУ ДФС у Харківській області документів загальна площа земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_1 становить 3195,54 кв.м. В той же час, відомості про земельну ділянку із таким кадастровим номером та площею відсутні в Державному земельному кадастрі, про що свідчить скірн-шот із сайту «Публічна кадастрова карта України» та сайту Держгеокадастру. Крім того, вказана площа земельної ділянки більше як у 2,5 рази перевищує площу забудови триповерхової нежитлової будівлі Літ. А-3 за адресою: АДРЕСА_1, в якій знаходяться належні ОСОБА_3 нежитлові приміщення, оскільки відповідно до технічного паспорту на належні ОСОБА_3 нежитлові приміщення площа забудови становить 1260,00 кв.м.

Так, відповідно до п.286.6 ст. 286 ПК України, за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території.

Положеннями п. 287.8 ст.287 Податкового кодексу України передбачено, що власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Враховуючи викладене, при розрахунку земельного податку податковим органом має враховуватись площа земельної ділянки пропорційно площі приміщень, які належать особі.

Проте, як вбачається з відзиву на позовну заяву Головним управлінням ДФС у Харківській області в порушення ст. 286, 287 Податкового кодексу України розрахунок земельного податку зроблений із застосуванням нормативно - грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням індексів інфляції за 2005-2016 роки.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справа про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 14.03.2018 №-2038, є необґрунтованим, через що позовні вимоги про скасування податкового повідомлення - рішення, підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, суд присуджує позивачу з Головного управління ДФС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору у розмірі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією від 05.11.2018 №0.0..1 (а.с.4).

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 14.03.2018 №-2038.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_3 (РНОКППНОМЕР_2) у розмірі 704,80 грн (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 25 січня 2019 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.