Справа № 420/5804/18
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2019-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5804/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2019 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді, ОСОБА_1, розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання відмови неправомірною, визнання достатнім спеціального стажу роботи, зобовязання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, за результатом розгляду якого, позивач просить суд:

Визнати відмову Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі у призначенні ОСОБА_2 пенсії за вислугу років неправомірною та скасувати рішення за № 5553 від 12.10.2018 року;

Визнати достатнім для призначення пенсії за вислугу років спеціальний стаж роботи ОСОБА_2 24 рік 8 місяців 27 днів,у т. ч. зі стажем роботи на посадах прокурорів прокуратури 22 роки 7 місяців;

Зобовязати Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити та нарахувати ОСОБА_2 пенсію за вислугу років у розмірі 80% від місячного заробітку без обмеження граничного розміру та з урахуванням середньомісячної суми виплат за останні 60 календарних місяців роботи перед зверненням за призначенням пенсії, яка становить 44204,87 грн. відповідно до довідки прокуратури Одеської області № 577 про розмір місячного заробітку, починаючи з 10.10.2018 року (з дня звернення за пенсією);

Стягнути з Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м, Одесі на користь ОСОБА_2 витрати на оплату судового збору;

Звернути постанову суду до негайного виконання.

В обґрунтування адміністративного позову представник позивача зазначає, що перебуваючи на посаді начальника управління прокуратури Одеської області, 10.10.2018 року ОСОБА_2 звернувся до Центрального ОУПФУ в м. Одесі із заявою про призначення пенсії за вислугу років у відповідності до ЗУ «Про прокуратуру». Рішенням відповідача № 5553 від 12.10.2018 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії у звязку із тим, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року№ 213-VIII від 24.12.2015 року з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до ЗУ «Про прокуратуру». На думку позивача, вказане рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що порушує його конституційні права. Позивач вказує, що нормами ЗУ «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII погіршуються умови, за якими прокурор може отримувати пенсію. Як наслідок, для призначення пенсії за вислугу років відповідно до ч, 1 ст. 89 Закону від 14.10.2014 року № 1697-VII, позивачу станом на жовтень 2018 року потрібно мати спеціальний стаж 24 роки, у тому числі стаж роботи на посаді прокурорів не менше 14 років. У той же час до липня 2011 року діяв ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ, стаття 50-1 якого (в редакції 2001 року) передбачала, що право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку мають прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів чи слідчих прокуратури не менше 10 років. Таким чином з січня 14998 року по 2011 рік, коли ОСОБА_2 працював на посадах в органах прокуратури, для нього діяли гарантії пенсійного забезпечення, як для працівника прокуратури, які суттєво відрізняються від положень, передбачених діючим Законом. Позивач вважає, що ін. має право на призначення пенсії за вислугу років на підставі ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ в редакції, яка діяла до липня 2011 року. Позивач вказує, що на момент його звернення до відповідача спеціальний стаж роботи в прокуратурі, потрібний для призначення пенсії за вислугу років, складав 22 роки 7 місяців 22 дні, з яких: 2 роки 4 місяці 22 дня половина строку навчання у вищому навчальному юридичному закладі (з 01.09.1993 року по 13.06.1998 року, 20 років 3 місяці робота в органах прокуратури, що підтверджується трудовою книжкою.

Ухвалою суду від 26.11.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено перше судове засідання для розгляду справи по суті на 12.12.2018 року.

10.12.2018 року від представника відповідача за вх. № 37171/18 від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, з огляду на який Центральне ОУПФУ в м. Одесі з позовними вимогами ОСОБА_2 не погоджується. Представник відповідача зазначає, що згідно з п. 1 ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру», прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 01.10.2018 року по 30.09.2019 року 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років. Стаж позивача за вислугу років складає 22 роки 06 місяців, стаж на посаді прокурора 19 років 02 місяці. При загальному стажі роботи 24 роки 08 місяців. Представник відповідача, у тому числі, в обґрунтування відзиву на позов посилається на постанови Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі № 752/20817/16-а, від 21.02.2018 року у справі № 211/3177/17 щодо застосування ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ у редакції від 26.07.2001 року, що діяла до 30.09.2011 року та на постанову Верховного Суду від 28.08.2018 року у справі № 545/3823/16-а.

12.12.2018 року, у звязку із перебуванням головуючого судді Бжассо Н. В. на лікарняному, розгляд справи перенесено на 21.01.2019 року.

21.01.2019 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача до судового засідання не зявився, належним чином та своєчасно повідомлявся про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч. 9 ст. 205 КАС України.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

12.10.2018 року Центральне ОУПФУ в м. Одесі за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 прийняло рішення № 5553, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років.

В обґрунтування вказаного рішення, відповідач вказує, що згідно з п. 1 ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру», прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року 24 роки, у тому числі на посадах прокурорів не менше 14 років. Стаж за вислугу років позивача складає 22 роки 06 місяців, стаж на посаді прокурора 19 років 02 місяці, при загальному стажі роботи - 24 роки 08 місяці. До стажу за вислугу років не враховано період навчання з 01.09.1993 року по 22.01.1996 року, період навчання з 23.01.1996 року по 13.06.1998 року враховано в стаж за вислугу років.

Зазначені у рішення терміни стажу за вислугу років та стажу на посаді прокурора, підтверджуються копією трудової книжки позивача, копією диплома, архівною довідкою, а також розрахунками стажу, що надані відповідачем.

Відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-XII (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» від 12.07.2001 №2663-III), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

У зв'язку із набранням 01.10.2011 чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 3668-VI, зокрема частина перша статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-XII зазнала змін. Так, частину першу замінено двома частинами такого змісту: «Прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: - по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років; - з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років 6 місяців; - з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років; - з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років 6 місяців; - з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років; - з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років 6 місяців; - з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років; - з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років 6 місяців; - з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років;- з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років 6 місяців; - з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 15 років».

Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до змін, внесених до вказаної правової норми згідно із Законами України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 №1166-VII, який набрав чинності 01.04.2014, «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII, який набрав чинності 01.01.2015 року, розмір пенсії у відсотковому відношенні до заробітної плати зменшено і незалежно від стажу роботи становить: з 01.04.2014 - 70%, з 01.01.2015 - 60%.

З огляду на матеріали справи, на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії, його стаж роботи складав 24 роки 08 місяців, з якого спеціальний стаж роботи, потрібний для призначення пенсії за вислугу років, складав 22 роки 06 місяців, з яких: половина строку навчання у вищому навчальному юридичному закладі (період з 23.01.1996 року по 13.06.1998 року), 19 років 02 місяці - робота в органах прокуратури.

Таким чином, на момент звернення позивача з заявою від 10.10.2018 року питання призначення йому пенсії за вислугу років врегульовано ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII, в редакції чинній станом на час звернення позивача із заявою до відповідача, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років; з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років 6 місяців; з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років; з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років 6 місяців; з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років; з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців; з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років; з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців; з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років; з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців; з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

З огляду на вищевикладене, приписами статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-XII (в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 3668-VI, який набрав чинності 01.10.2011) та статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII, який був чинний на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення (з 01.10.2018 року по 30.09.2019 року) вислуги років не менше 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що зміни в законодавстві, які звужують зміст та обсяг існуючих прав та не повинні застосовуватися, оскільки у період дії ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII у редакції від 26.07.2001 року, що діяла до 30.09.2011 року, на підставі якої позивач просить призначити йому пенсію, пенсії призначалися прокурорам і слідчим зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років. Разом з тим, станом на 30.09.2011 року у позивача був відсутній стаж роботи 20 років, а тому, у період дії ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII у редакції від 26.07.2001 року позивач не набув права на призначення пенсії за вислугу років, у зв'язку з чим при прийнятті Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII не відбулося звуження змісту та обсягу існуючих прав позивача.

Таким чином, враховуючи викладене, вислуга років позивача на момент звернення за призначенням пенсії (12.10.2018 року) мала складати 24 роки, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів не менше 14 років. Однак наявний стаж роботи позивача на час звернення до органу Пенсійного фонду є недостатнім для призначення пенсії згідно з Законом України «Про прокуратуру» №1697-VII.

Посилання на позивача практику Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» є безпідставним, оскільки на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії національне законодавство визначало підстави та умови пенсійного забезпечення прокурорів.

Крім того, у справі "Суханов та Ільченко проти України" (рішення від 26.06.2014, п. 35) Європейський Суд з прав людини зазначив, що за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися ст.1 Першого протоколу. Якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами.

Натомість у спірних правовідносинах вимоги позивача не мають достатнього підґрунтя у національному законодавстві, оскільки зазнали змін норми законодавства щодо призначення пенсій працівникам органів прокуратури, а також немає усталеної практики національних судів на підтримку аналогічних скарг заявників. З огляду на це, у позивача не було "законних сподівань", які могли б підпадати під дію ст. 1 Першого протоколу.

Вказані висновки суду відповідають висновкам Верховного Суду, що наведені у постановах від 14.02.2018 року у справі 752/20817/16-а, від 21.02.2018 року у справі 211/3177/17, від 28.09.2018 року у справі № 545/3823/16-а.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням вищевикладеного, суд робить висновок, що відмова Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі у призначенні ОСОБА_2 пенсії за вислугу років є правомірною та відсутні підстави для скасування рішення за № 5553 від 12.10.2018 року, а отже, адміністративний позов ОСОБА_2 не належить до задоволення.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 205, 243, 245, 246, 250, 257, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання відмови неправомірною, визнання достатнім спеціального стажу роботи, зобовязання вчинити дії.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (вул. Ільфа і Петрова, буд. 4-А, м. Одеса, 65121; ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 25.01.2019 року.

Суддя Н.В. Бжассо

.