Справа № 805/230/16-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

24 січня 2019 року

справа №805/230/16-а

адміністративне провадження №К/9901/27225/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Дружківці Головного управління ДФС у Донецькій області

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2016 року

у складі судді Смагар С. В.

ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2016 року

у складі суддів Міронової Г.М., Арабей Т.Г., Геращенка І.В.

у справі №805/230/16-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружківський вогнетривкий завод»

до Державної податкової інспекції у м. Дружківці Головного управління ДФС у Донецькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В :

04 лютого 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дружківський вогнетривкий завод» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Дружківці Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення податкового органу від 11 січня 2016 року № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 85943 грн., з мотивів безпідставності його прийняття.

22 березня 2016 року постановою Донецького окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2016 року, задоволений позов Товариства повністю, визнане протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення податкового органу від 11 січня 2016 року № , яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у загальному розмірі 85943 грн., з мотивів того, що встановлені судами попередніх інстанцій обставини та наявні і досліджені докази, які судами попередніх інстанцій оцінені у їх сукупності відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції яка діяла до 15 грудня 2017 року, спростовують посилання відповідача щодо відсутності реального характеру у спірних господарських операціях.

13 грудня 2016 року податковим органом подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, в якій відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Товариства відмовити.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач наводить обставини справи шляхом відтворення частини акта перевірки, доводить нереальність вчинених між позивачем та його контрагентом господарських операцій, посиланням на порушення в ланцюгу постачання, у контрагента позивача, припущеннями щодо можливості виконання спірних господарських операцій, відсутністю за місцезнаходженням, що в сукупності доводить те, що відповідач не погоджується з оцінкою доказів здійсненої судами попередніх інстанцій та просить про їх переоцінку. Жодного доводу про те, у чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судами попередніх інстанцій податковий орган не наводить.

30 січня 2017 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу, після усунення її недоліків на виконання ухвали цього суду від 14 грудня 2016 року та витребувана справа №805/230/16-а з Донецького окружного адміністративного суду.

Товариством заперечення або відзив на касаційну скаргу податкового органу до Суду

не надавались, що не перешкоджає її розгляду по суті.

21 лютого 2017 року справа №805/230/16-а надійшла до Вищого адміністративного суду України.

21 лютого 2018 року справа №805/230/16-а та матеріали касаційної скарги К/9901/27225/18 передані до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що Товариство є юридичною особою, включене до ЄДРПОУ за кодом 34283984, перебуває на податковому обліку податкового органу з 31 липня 2007 року, є платником податку на додану вартість, останнє свідоцтво отримано 03 липня 2015 року, видами господарської діяльності, які веде позивач є виробництво вогнетривких виробів.

Податковим органом у грудні 2015 року проведено позапланову невиїзну перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства при визначенні податкових зобов'язань і податкового кредиту в декларації з податку на додану вартість за липень 2015 року з урахуванням виявлення фактів, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового законодавства щодо відносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «Нікас» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрглобалінвест трейд» за період з 01 липня 2015 року по 31 липня 2015 року, результати якої викладені в акті перевірки від 23 грудня 2015 року №125/05-10-1530/34283984 (далі - акт перевірки).

11 січня 2016 року керівником податкового органу прийняте податкове повідомлення-рішення №, згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 та пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України на підставі акта перевірки, яким Товариству зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за липень 2015 року на 85943 грн., за порушення пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 та пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між Товариством, як покупцем та його контрагентом Товариством з обмеженою відповідальністю «Нікас», як постачальником 17 листопада 2014 року укладений та виконаний договір поставки товарно-матеріальних цінностей, визначених у специфікаціях, а саме лом периклазохромитових виробів ПХС у кількості 300 тон на суму 378000 грн. та лом периклазохромитових виробів ПУ у кількості 300 тон на суму 450000 грн., у тому числі ПДВ на суму 75000 грн., виконання договору підтверджено позивачем шляхом надання накладних та розрахунків, податкових накладних, платіжних доручень, виписок з банку, товарно-транспортних (залізничних) накладних, прибуткових ордерів.

22 квітня 2015 року між позивачем як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрглобалінвест трейд» як постачальником укладений та виконаний договір поставки товарно-матеріальних цінностей, визначених у специфікаціях, за якими Товариством придбано електрокорунд нормальний F-180 на суму 580000 грн., у тому числі ПДВ на суму 96666 грн. 67 коп., що підтверджується видатковими та податковими накладними, платіжними дорученнями, виписками з банку, прибутковим ордером.

Оцінюючи спірні операції, суди попередніх інстанцій висновувалися на доведеності поставки контрагентом позивача товару (продукції виробничо-технічного призначення) та використанням його у власній господарській діяльності Товариства, прийняття до обліку та формування податкового кредиту на підставі податкових накладних, які зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідними електронними квитанціями.

Суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податковими органами взагалі не перевірялися первинні документи контрагентів позивача, внаслідок чого є безпідставним висновок щодо відсутності реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дослідженнями акта перевірки та долученими до матеріалів справи відповідними первинними документами підтверджений рух придбаної позивачем продукції.

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність у позивача відповідних первинних документів як підстав для бухгалтерського обліку господарських операцій, якими зафіксовані факти їх здійснення, відповідно до частини першої та другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Здійснення позивачем господарських операцій, їх реальний характер, встановлено судами попередніх інстанцій, що доводить правомірність формування позивачем податкового кредиту у липні 2015 року по факту придбання товару (продукції) та спростовують висновки податкового органу про податкові правопорушення покладені в основу прийняття податкового повідомлення-рішення.

Неприйнятним є довід податкового органу про неможливість проведення звірки податковим органом з його контрагентами, з огляду на те, що зафіксовані актами податкової інспекції факти неможливості проведення звірки посвідчують виключно ці обставини і жодним чином не впливають на склад податкових правопорушень в розумінні статті 109 Податкового кодексу України.

Суд зазначає, що відповідачем касаційною скаргою не обґрунтовано, із зазначенням того, у чому полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права, внаслідок чого у цій частині касаційна скарга є невмотивованою.

Відповідач касаційною скаргою просить про переоцінку, додаткову перевірку доказів стосовно здійснення господарських операцій із контрагентами позивача, що знаходиться за межами касаційного перегляду встановленими частиною другою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Дружківці Головного управління ДФС у Донецькій області залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2016 року та

ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2016 року у справі №805/230/16-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф. Ханова

Судді: І.А. Гончарова

І.Я. Олендер