Справа № 751/8419/18
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 751/8419/18 Суддя (судді) першої інстанції: Деркач О.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Ганечко О.М.,

Сорочка Є.О.,

за участю

секретаря судового засідання Кузик М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 13 грудня 2018 року (суддя Деркач О.Г.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби про визнання дій протиправними та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Новозаводського районного суду міста Чернігова з адміністративним позовом до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби, у якому просив скасувати постанову №0969/10200/18 щодо накладення адміністративного стягнення та визнати протиправним та скасувати рішення посадових осіб Чернігівської митниці Державної фіскальної служби щодо притягнення його до адміністративної відповідальності.

Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 13 грудня 2018 року у задоволення позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідності рішення суду обставинам справи, в якій просить скасувати рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 13 грудня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

22.01.2019 до суду апеляційної інстанції від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому такий просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Також, 22.01.2019 до суду апеляційної інстанції від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача, оскільки представника митниці 23.01.2019 прийматиме участь в іншому судовому засіданні, що за часом призначене раніше.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що автомобіль марки ALFA ROMEO, модель 156, д.р.н. НОМЕР_2, був ввезений ОСОБА_3 23.09.2017 в зоні діяльності Чернігівської митниці ДФС у митному режимі «транзит», терміном до десяти діб.

27.06.2018 позивач прибув в зону спрощеного митного контролю на митний пост «Славутич» Чернігівської митниці ДФС, для закінчення митного режиму «транзит», та працівниками митниці був складений протокол про порушення митних правил № 0969/10200/18.

Згідно ч. 1 ст.95 МК України позивач повинен був вивезти автомобіль за межі митної території України в строк до десяти діб (до 24:00 03.10.2017), в зоні одного митного органу, даний транспортний засіб повинен був доставлений в строк до п'яти діб (до 24:00 28.09.2017) (а.с. 25-26).

18.10.2018 заступником начальника Чернігівської митниці була винесена постанова відносно ОСОБА_3 в справі про порушення митних правил № 0969/10200/18, передбаченого ч. 2 ст. 470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 3 400 грн. (а.с. 19-21).

При цьому, у період часу, починаючи з 04.10.2017 по 27.06.2018, вищезгаданий автомобіль перебував в технічно несправному стані, про що позивачем було повідомлено Київську міську митницю ДФС в заяві від 04.10.2018. (а.с.8-13, 40, 41, 47-49)

Вважаючи постанову незаконною, позивач звернувся до суду з даним позовом, оскільки на нього накладено адміністративне стягнення поза межами встановлених строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що під час провадження у справі про порушення митних правил №0969/10200/18, митницею підтверджено наявність в діях позивача порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.470 МК України, та правомірно прийнято оскаржувану постанову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності ( ст. 7 КУпАП).

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Як передбачено ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 470 Митного кодексу України вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, особою, яка протягом року притягалася до відповідальності за вчинення такого правопорушення, а так само перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари, транспортні засоби більше ніж на одну добу, але не більше ніж на десять діб - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 71 Митного кодексу України декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом. Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом.

При цьому, відповідно до п. 25 ч.1 ст.4 Митного кодексу України митний режим - комплекс взаємопов'язаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення.

Частиною першою статті 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 92 Митного кодексу України митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і до таких, що перебувають на митній території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 Митного кодексу України визначає, що переміщення товару у митному режимі транзиту здійснюється як прохідний або внутрішній транзит, або каботаж.

Згідно з пп. в) п. 2 ч. 2 ст. 91 Митного кодексу України митний режим транзиту застосовується до товарів, які переміщуються від одного пункту, розташованого на митній території України, до іншого пункту, розташованого на митній території України, у тому числі якщо частина цього переміщення проходить за межами митної території України.

У відповідності до ст. 95 Митного кодексу України, для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в 10 діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці 5 діб.

Отже, скориставшись правом, відповідно до ст. 71 МК України та обравши митний режим транзиту позивач зобов'язувався дотримуватись його умов, визначених ст.ст. 92, 93, 95 МК України.

Згідно із нормами ч. 2 ст. 95 Митного кодексу України, до строків зазначених у ч. 1 даної статті, не включається час дії обставин, зазначених у ст. 192 Митного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 460 Митного кодексу України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу ), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин не переробної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Тому, згідно норм діючого законодавства перевізник звільняється від відповідальності за статтею 470 Митного кодексу України у разі наявності факту аварії або дії обставин непереборної сили за умови документального підтвердження такого факту та вчасно (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмового повідомлення найближчого митного органу про обставини події.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що заявою від 04.10.2018 позивач повідомив Київську міську митницю ДФС про те, що на 145 км. Варшавського шосе біля села Грозіне в автомобілі почувся металевий стук з-під капоту, з вихлопної труби пішов сильний темний дим та автомобіль зупинився, транспортний засіб знаходиться в непридатному стані, в зв'язку з цим немає можливості вивезти транспортний засіб за межі території України.

Отже, на виконання вимог частини першої статті 192 МК України позивач повідомив митницю ДФС про неможливість вивезення за межі митної території України у встановлений статтею 95 МК України строк автомобіль через його несправність. Отже, позивач на виконання умов закону звернулася з відповідною заявою до найближчого митного органу, завчасно, тобто у десятиденний строк (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення ) письмово про обставини події.

Разом з тим, митницею ДФС було притягнуто позивача до відповідальності у зв'язку з наступним.

27 червня 2018 року о 23 год. 55 хв. в зону спрощеного митного контролю відділу митного оформлення № 6 митного поста «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці ДФС, у напрямку Україна - Республіка Білорусь, заїхав автомобіль марки «ALFA ROMEO 156», р.н.з. НОМЕР_2, VIN - НОМЕР_1, під керуванням громадянина України ОСОБА_3. Під час виконання митних формальностей, відповідно до інформації наявної в ЄАІС ДФС, автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор» встановлено, що громадянином ОСОБА_3 23.09.2017 ввезено на митну територію України в зоні діяльності Чернігівської митниці ДФС в режимі транзиту з метою особистого користування автомобіль марки «ALFA ROMEO 156», р.н.з. НОМЕР_2 (країна реєстрації - Республіка Польща), VIN - НОМЕР_1.

ОСОБА_3 не доставив транспортний засіб у строк, встановлений ст. 95 МК України, у зв'язку із поломкою автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди яка сталась 03.10.2017 на шляху до митного поста «Виступовичі».

Оскільки під час вивезення автомобіля марки ALFA ROMEO модель 156, д.р.н. НОМЕР_2 позивачем до митного оформлення були надані документи про поломку такого автомобіля та проведення ремонту з 04.10.2017 по 27.06.2018 на СТО ФОП ОСОБА_5, а також заяву Київської міської митниці ДФС від 04.10.2017 та лист Київської міської митниці ДФС від 13.10.2017, митниця взяла такі до уваги.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що автомобіль позивач повинен був вивезти за межі митної території України в строк до десяти діб (до 24:00 год. 03.10.2017), якби мав на меті вивезти автомобіль через митний пост «Виступовичі» Житомирської митниці ДФС.

Однак, оскільки переміщення автомобіля позивачем відбулось в зоні діяльності одного митного органу (ввезено 23.09.2017 і вивезено 27.06.2018) - Чернігівської митниці ДФС, то даний транспортний засіб повинен був бути доставлений в строк до п'яти діб (до 24:00 год. 28.09.2017).

Громадянин ОСОБА_3 під час вивезення автомобіля 27.06.2018 через Чернігівську митницю ДФС не надав жодного документу, який би підтверджував настання аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб у період з 29.09.2017 по 03.10.2017 (оскільки переміщення відбулось в зоні діяльності одного митного органу, то даний транспортний засіб повинен був бути доставлений в строк до 28.09.2017).

Відтак, відповідач дійшов висновку, що зважаючи на те, що автомобіль було ввезено та вивезено в зоні діяльності Чернігівської митниці ДФС, та станом на день поломки 04.10.2017 вже було перевищено встановлений статтею 95 Митного кодексу України строк доставки авто на 5 діб, то зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст. 470 МК України, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає такий висновок відповідача правомірним, у зв'язку з чим, позовні вимоги ОСОБА_3 про скасування постанови №0969/10200/18 щодо накладення адміністративного стягнення та визнання протиправним та скасування рішення посадових осіб Чернігівської митниці Державної фіскальної служби щодо притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо доводів апелянта про те, що оскільки з моменту повідомлення позивачем митницю ДФС про аварію до дня винесення постанови минув майже рік, то адміністративне стягнення відбулося поза межами строку, встановленого законом, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом частини першої статті 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Так, з логічно-граматичного аналізу даної норми висновується, що перелік триваючих порушень, наведений у ній, є орієнтовним.

Крім того, щодо характеру триваючих порушень митних правил, колегія суддів зазначає таке.

Перевищення позивачем строку транзитного перевезення транспортного засобу особистого користування, що перебуває під митним контролем, виявлене відповідачем 27 червня 2018 року о 23 год. 55 хв. під час виконання митних формальностей.

При цьому, станом на момент виявлення правопорушення, обов'язок позивача щодо вивезення транспортного засобу за межі території України протягом 5 діб, встановлений пунктом 1 частини першої статті 95 МК України, виконаний не був, що також не спростовано самим позивачем.

Діяння (бездіяльність) позивача щодо невивезення транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, за межі території України, характеризуються тривалим - впродовж майже дев'яти місяців (до моменту виявлення правопорушення митним органом) - невиконанням встановленого Митним кодексом України обов'язку. Вчиняючи такі діяння, позивач перебував у стані безперервного порушення закону, тому відповідне порушення не може вважатись таким, що носить разовий характер.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 13.03.2018 у справі № К/9901/23243/18 (448/1346/15-а), від 22.03.2018 у справі № К/9901/18566/18 (450/2731/15-а), від 10.05.2018 у справі №452/412/15-а.

Відтак, оскільки правопорушення, в даному випадку, було виявлено відповідачем 27 червня 2018 року, а дане правопорушення є триваючим, то строк, встановлений частиною першою статті 467 МК України відповідачем не пропущено.

Щодо доводів апелянта про те, що ним повідомлено митницю ДФС про аварію, а тому відповідачу було відомо про те, що в п'ятиденний строк позивачем автомобіль не вивезено, та відповідачу було відомо про пропуск такого строку вже 04.10.2017 (з моменту повідомлення), колегія суддів зазначає, що з дій (повідомлень) позивача неможливо було встановити, через який митний пост такий має намір вивезти автомобіль, так як заяву від 04.10.2017 було направлено Київській міській митниці ДФС, а прямував 03.10.2017 позивач у напрямку митного посту «Виступовичі» Житомирської митниці ДФС, то логічний є висновок про те, що позивач міг вивезти автомобіль у відповідності до ст. 95 Митного кодексу України, в десятиденний строк (в зоні діяльності різних митниць, так як ввезено автомобіль в зоні діяльності Чернігівської митниці ДФС), однак, 27.06.2018 при вивезенні автомобіля через Чернігівську митницю ДФС виявлено митним органом правопорушення, вчинене позивачем, оскільки в даному випадку наявне переміщення в зоні діяльності однієї митниці (тобто, такий автомобіль було вивезено понад п'ятиденний строк). У випадку ж вивезення автомобіля позивачем через іншу митницю, окрім Чернігівської митниці ДФС, склад правопорушення був би відсутнім.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 13 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена відповідно до ч.3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді О.М. Ганечко

Є.О. Сорочко