Справа № 120/4093/18-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 січня 2019 р. Справа № 120/4093/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "БОЛЕКО" (23252, Вінницька область, Вінницький район, смт. Вороновиця, автодорога Стрий - Тернопіль - Кіровоград-Знам"янка, 412 км + 308 м, будинок б/н) до: Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) (01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14) про: визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "БОЛЕКО" (далі - позивач, ТОВ "БОЛЕКО") до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування розрахунку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем зазначено, що 02.06.2018 року посадовими особами управління Укртрансбезпеки в Одеській області у пункті габаритно-вагового контролю а/д М-05 «Київ-Одеса» 450км, було проведено перевірку відносно додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажу автомобільним транспортним засобом: марки MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1, з причепом марки KOGEL, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Посадовими особами, було складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №047229 від 02.06.2018року. Також за результатами габаритно-вагового контролю було визначено Позивачу суму у розмірі 310,23 євро плати за проїзд, згідно розрахунку №б/н плати за проїзд до акту №0003813 від 02.06.2018року.

23.07.2018 року відносно вищезазначеної перевірки в Управлінні Укртрансбезпеки у Вінницькій області відбувся розгляд справ про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Підчас перевірки Позивач зазначив, що даний транспортний засіб перебував в оренді ПП «СІС груп» та підтверджується наявними копіями товарно-транспортних накладних (графа перевізник «ПП СІС ГРУП»). Про події при габаритно-ваговому контролю Позивачу не відомо.

Окрім того, під час розгляду справи Позивачем було отримано копії документів, якими оформлено результати вищезазначених перевірок додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами Укртрансбезпеки у Одеській області.

Відтак, позивач вважає, що складений Розрахунок плати за проїзд №б/н від 02.06.2018року є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки виконання перевезень вантажу автомобільним транспортом позивач не здійснював.

Ухвалою суду від 16.11.2018 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

На виконання вимог ухвали суду від 16.11.2018 та приписів КАС України стороною відповідача відзив щодо позовних вимог ТОВ "Болеко" не направлено. Суду лиш надано постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 23.07.2018, повідомлення про участь в розгляді справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт, Акт від 02.06.2018 №047229, Акт від 02.06.2018 №0003813, довідка від 02.06.2018, розрахунок б/н до акту №0003813 від 02.06.2018, товарно-транспортна накладна №4040136, посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чек зважування №535221 від 02.06.2018.

Разом із тим, в підготовчому судовому засіданні представник відповідача зазначив, що проти задоволення адміністративного позову заперечує. Натомість позивач підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд позов задовольнити.

18.12.2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.01.2018.

15.01.2018 року сторони в судове засідання не з"явились. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження. Від сторони відповідача заяв клопотань на адресу суду не надходило.

В силу ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За наведеного, суд розглядає справу без участі сторін, у письмовому провадженні за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, суд встановив наступне.

02.06.2018 року посадовими особами управління Укртрансбезпеки Одеській області було проведено перевірку відносно додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажу автомобільним транспортним засобом: марки MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1, з причепом марки SCHMITZ, реєстраційний номер НОМЕР_2.

За результатами проведеної перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №047229 від 02.06.2018 року.

02.06.2018 року складено акт №0003813 про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параментрів. Також за результатами габаритно-вагового контролю було визначено позивачу суму у розмірі 310,23 євро плати за проїзд, згідно розрахунку №б/н до акту від 02.06.2018 №0003813.

Не погоджуючись із вказаним розрахунком, позивач звернувся суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Відповідно до п. 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. N879 (далі - Порядок № 879) вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології; габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до п.21 Порядку у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Разом з тим, відповідно до п.28. Порядку плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Тобто, обов'язок внесення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів покладено саме на перевізника.

Правила дорожнього руху, Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, не визначають поняття перевізника.

Таке визначення міститься лише у ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

З аналізу процитованої норми слідує, що автомобільний перевізник - це не завжди власник автомобіля, це особа, яка його фактично використовує.

Відповідно за матеріалами перевірки, в оскаржуваному розрахунку в розділі "Платник" не зазначено ТОВ "БОЛЕКО". Разом з тим, даний розрахунок було складено відповідно до акту від 02.06.2018 №0003813, в якому зазначено субєкта, що перевіряється, а саме ТОВ "Болеко".

Згідно матеріалів справи, судом встановлено, що транспортні засоби, щодо яких було проведено перевірку, перебували у оренді ПП «СІС групп», згідно Договору оренди транспортних засобів з екіпажем №05/03/16-1 від 05.03.2016 року, додаткової угоди №50 від 22.10.2016 року й передані за актом приймання-передачі транспортних засобів №2 від 22.10.2016 року.

Також згідно товарно-транспортної накладної №4040136 від 01.06.2018 року, якою оформлено перевезення вантажів, в графі: автомобільний перевізник зазначено - ПП «СІС груп». Дана товарно-транспортна накладна була надана водієм перевіряючим в ході перевірки ТЗ 02.06.2018.

Наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за №128/2568), затверджені Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі -«Правила №363»). Згідно розділу 1 Правил №363 товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

За сукупністю наведеного суд встановив, що ТОВ "Болеко" не було перевізником, хоча є власником автомобіля щодо якого проведено габаритно - ваговий контроль.

Таким чином, відповідач складаючи Розрахунок плати за проїзд керувався припущенням, що власник транспортного засобу одночасно є перевізником та надає послуги з перевезенням вантажу.

Додатком 7 до Правил №363 затверджена форма товарно-транспортної накладної, в якій обов'язковою до заповнення графою визначено автомобільного перевізника, у даному випадку у товарно-транспортній накладні визначено перевізника - ПП «СІС груп», проте даний факт було проігноровано посадовими особами Укртрансбезпеки у Одеській області під час перевірки.

Тобто, під час здійснення перевезення вантажу транспортний засіб позивача використовувався іншим суб'єктом господарювання, в зв'язку із чим позивач не може нести відповідальність за результати його господарської діяльності.

Крім того, факт перевезення сільськогосподарської культури "соняшник" підтверджується листом директора ПП "СІС груп" від 15.10.2018, що відповідає змісту ТТН де вказано перевізника.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджується правомірність та обґрунтованість оскаржуваного розрахунку, що є підставою для задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За ч.ч. 1-2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень. Відповідач, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, не довів законність та обґрунтованість власних рішень.

Враховуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та письмових доказів по справі, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв без дотримання вимог ч. 2 ст.2 КАС України, тому позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "БОЛЕКО" задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Розрахунок №б/н плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №0003813 від 02.06.2018 у розмірі 310,23 євро.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "БОЛЕКО" (20100, Черкаська область, смт. Маньківка, вул. Патона, буд. 2, ) судовий збір у розмірі 1762, 00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, пр-т Перемоги. 14, ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити: товариство з обмеженою відповідальністю "БОЛЕКО" (20100, Черкаська область, смт. Маньківка, вул. Патона, буд. 2, ); Державна служба України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, пр-т Перемоги. 14, )

Повний текст рішення складено 23.01.2018:

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна