Справа № 826/23308/15
Суддя: Прокопенко Олександр Борисович
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

16 січня 2019 року

м. Київ

Справа № 826/23308/15

Провадження № 11-1249апп18

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Прокопенка О. Б.,

суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Відкритого акціонерного товариства «Готельний комплекс «Либідь» (далі - Товариство) до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй В. В. (далі - Приватний нотаріус), третя особа - Публічне акціонерне товариство «Перехідний банк «РВС Банк» (далі - Банк), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії

за касаційною скаргою Банку на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року (судді Безименна Н. В., Аліменко В. О., Кучма А. Ю.),

УСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року Товариство звернулося до адміністративного суду з позовом про:

- визнання протиправними дій Приватного нотаріуса щодо винесення рішення від 29 вересня 2015 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого було зареєстровано право власності на цілісний майновий комплекс - будівлю готельного комплексу площею 15 674,50 кв. м, належну Товариству, за Банком;

- визнання нечинним та скасування зазначеного вище рішення Приватного нотаріуса з моменту його винесення;

- зобов'язання Приватного нотаріуса вилучити всі записи з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Державного реєстру іпотеки, Єдиного реєстру заборон, внесені на підставі рішення Приватного нотаріуса від 29 вересня 2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення Приватного нотаріуса є протиправним і прийнятим за відсутності підстав, визначених Законом України від 1 липня 2004 року №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV).

Окружний адміністративний суд м. Києва ухвалою від 9 жовтня 2017 року закрив провадження в цій справі на підставі пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на момент постановлення вказаної ухвали; далі - КАС), оскільки спір у справі не є публічно-правовим і не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 21 листопада 2017 року скасував ухвалу суду першої інстанції, а справу направив до Окружного адміністративного суду м. Києва для продовження розгляду.

Скасовуючи судове рішення першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки суб'єктний склад спірних правовідносин та предмет позову свідчать про публічно-правовий характер цього спору, який виник та пов'язаний зі здійсненням відповідачем владних управлінських функцій у зв'язку з виконанням повноважень та завдань, покладених на нього Законом № 1952-IV.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 7 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Банку.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), яким КАС викладено в новій редакції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС (у редакції Закону № 2147-VIII) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 25 жовтня 2018 року передав вказану вище справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини шостої статті 346 КАС (у редакції Закону № 2147-VIII).

Відповідно до частини шостої статті 346 КАС (у редакції Закону № 2147-VIII) справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції.

Однак підстав для розгляду Великою Палатою Верховного Суду касаційної скарги Банку на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 рокунемає з огляду на таке.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 129 Конституції Україниосновними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно зі статтею 7 КАС (у редакції, чинній на час звернення до суду із касаційною скаргою) одним із основних принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах є забезпечення права на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Ця норма узгоджується з положенням пункту 7 частини третьої статті 2 чинного КАС, де зазначено, що однією з основних засад адміністративного судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом.

Порядок та підстави касаційного оскарження судових рішень урегульовано главою 2 розділу ІІІ КАС (у редакції, чинній на час звернення до суду із касаційною скаргою).

Відповідно до частини першої статті 211 КАС (у редакції, чинній на час звернення до суду із касаційною скаргою) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку судові рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції повністю або частково, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Аналогічна норма закріплена й у частині першій статті 328 КАС (у редакції Закону № 2147-VIII).

Згідно з частиною другою статті 211 КАС (у редакції, чинній на час звернення до суду із касаційною скаргою) ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому провадженню у справі. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

Отже, на час звернення до суду із касаційною скаргою, у касаційному порядку підлягали оскарженню ухвали апеляційного суду, які перешкоджали подальшому провадженню у справі.

З урахуванням наведених обставин та норм права Велика Палата Верховного Суду вважає, що немає підстав для розгляду касаційної скарги Банку на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року, оскільки вона не перешкоджає подальшому провадженню у справі, а отже, не може бути предметом касаційного перегляду.

Крім того, в самій ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду з посиланням на частину другу статті 211 КАС (у редакції, чинній на час звернення до суду із касаційною скаргою) зазначено, що вона оскарженню не підлягає.

Беручи до уваги викладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про необхідність закриття касаційного провадження у цій справі за касаційною скаргою Банку про перегляд ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року.

Разом з цим при виконанні ухвали Київського апеляційного адміністративного суду про направлення справи для продовження розгляду, суду першої інстанції слід урахувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду стосовно визначення предметної юрисдикції спорів щодо скасування рішення приватного нотаріуса (державного реєстратора) про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 248, 328, пунктом 14 частини першої розділу VII «Перехідні положення» КАС (у редакції Закону № 2147-VIII), Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Касаційне провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Перехідний банк «РВС Банк» на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року в справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Готельний комплекс «Либідь» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй В. В., третя особа - Публічне акціонерне товариство «Перехідний банк «РВС Банк», про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. Б. Прокопенко
Судді: Н. О. Антонюк Н. П. Лященко
С. В. Бакуліна В. В. Британчук Л. І. Рогач І. В. Саприкіна
Д. А. Гудима О. М. Ситнік
В. І. Данішевська В. Ю. Уркевич
О. Р. Кібенко В. С. Князєв О. С. Ткачук О. Г. Яновська
Л. М. Лобойко