Справа № 466/9940/18
Суддя: Федорова О. Ф.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/9940/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 січня 2019 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Федорової О.Ф.

секретар судового засідання Романчук М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Львова адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 поліцейського взводу 1-ої роти ОСОБА_3 патрульної поліції у Івано-Франківській області ОСОБА_4, та ОСОБА_3 патрульної поліції у Івано-Франківської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває адміністративна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 поліцейського взводу 1-ої роти ОСОБА_3 патрульної поліції у Івано-Франківській області ОСОБА_4, та ОСОБА_3 патрульної поліції у Івано-Франківської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що 10.12.2018 року рядовим поліції поліцейського взводу 1-ої роти ОСОБА_3 патрульної поліції у Івано-Франківській області ОСОБА_4 було винесено відносно позивача, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 629488, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП. Зазначає що зазначена постанова винесена безпідставно та з істотним порушенням його прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

10 грудня 2018 року о 14.20 год. керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-benz 320», номерний знак НОМЕР_1, позивач рухався на відрізку автодороги Н.10,125 км. Івано-Франківської області, яка має дві смуги для руху в одному напрямку. Він рухався у лівій смузі, оскільки у правій смузі рухалась колона військової техніки з великогабаритним вантажем. Позивач зазначає, що бачив поліцейський патрульний автомобіль, який стояв на узбіччі дороги, яка мала дві смуги для руху в одному напрямку, та поліцейського, який вимірював швидкість, з якою рухався транспортний засіб, яким позивач керував, в ручному режимі лазерним вимірювачем швидкості Т3 TruCam LTI 20/20 серійний номер 000680.

На вимогу рядової поліції позивач зупинився, і йому було розяснено причину зупинки перевищення швидкості руху в населеному пункті на 46 км/год., оскільки позивач рухався зі швидкістю 96 км./год.

На пояснення позивача щодо того, що він не міг бачити дорожнього знаку, який вказував на початок населеного пункту через рух у правій смузі дороги колони військової техніки, а також і на те, що дорожній знак про початок населеного пункту встановлено задовго до початку забудови населеного пункту, чим порушено п. 5.45 ПДР, рядова поліції не взяла до уваги та склала постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП.

Зазначає, що фіксування швидкості рядовою поліції здійснювалось не у автоматичному режимі, як цього вимагають норми закону, а у ручному, внаслідок чого покази такого приладу не можуть вважатись належними та допустимими доказами, оскільки частиною 1 статті 74 КАС України визначено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Також зазначає, що відповідач грубо порушив вимоги закону, не надавши позивачеві можливості викласти свої поясненні по суті справи, не відібрав пояснень у свідків щодо вчиненого правопорушення, не взяв до уваги фактичну ситуацію, яка склалась на дорозі, а також ту обставину, що дорожній знак, який сповіщає про початок населеного пункту, в порушення вимог 5.45 ПДР розміщено не на рівні початку забудови населеного пункту, а за кілька сотень метрів до такої забудови. Просить постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 629488 від 10.12.2018 року скасувати, а справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП відносно ОСОБА_1, закрити.

Відповідач ОСОБА_2 поліцейського взводу 1-ої роти ОСОБА_3 патрульної поліції у Івано-Франківській області ОСОБА_4 14.01.2019 року на адресуШевченківського районного суду м. Львова подала відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Позивач керуючи ТЗ рухався зі швидкістю 96 км/год. при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 46 км/год.;чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху. Встановивши факт вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, Відповідачем після розгляду адміністративної справи на місці вчинення правопорушення, було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 629488 від 10.12.2018 року з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу 255 грн. та оголошено її зміст, повідомлено про порядок оскарження, виконання. Після чого позивач отримав копію постанови на місці під підпис. Вважає що постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, а дії відповідача є законними.

Позивач ОСОБА_1 22.01.2019 року на адресуШевченківського районного суду м. Львова подав відповідь на відзив, де зазначає що 17.01.2019 року ним було отримано відзив на позовну заяву відповідача ОСОБА_2 поліцейського взводу 1-ої роти ОСОБА_3 патрульної поліції у Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 10.01.2019 року, вважає відзив не обґрунтованим, оскільки відповідно до відзиву на позовну заяву в якості додатків відповідачем ОСОБА_2 поліцейського взводу 1-ої роти ОСОБА_3 патрульної поліції у Івано-Франківській області ОСОБА_4 було долучено DVD-диск з відеозаписом із службового нагрудного відео-реєстратора з написом від руки «Брона (нагрудна камера)» в одному примірнику для суду; DVD-диск з відеозаписом із службового нагрудного відео-реєстратора з написом від руки «Брона (викопіювання відео з програми TruCam)» в одному примірнику для суду та викопіювання з карти Гугл та програми TruCam в одному примірнику для суду.

Однак, відповідно до частини 9 статті 79 КАС України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 поліцейського взводу 1-ої роти ОСОБА_3 патрульної поліції у Івано-Франківській області ОСОБА_4 подала докази, якими обґрунтовує свій відзив лише в одному примірнику для суду. З огляду на викладене, вважає, що долучені відповідачем докази не можуть братись судом до уваги, оскільки подані з порушенням вимог процесуального закону.

Щодо посилання відповідача ОСОБА_2 поліцейського взводу 1-ої роти ОСОБА_3 патрульної поліції у Івано-Франківській області ОСОБА_4 на той факт, що вона знаходилась на значній відстані від вїзду в населений пункт «Старі Кривотули», а про наявність населеного пункту свідчить численна інфраструктура, то такі доводи не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки дорожній знак 5.47 «Старі Кривотули» встановлено орієнтовно за 300 метрів до початку забудови, що вбачається з відео, долученого до даної відповіді на відзив. Відповідач ОСОБА_2 поліцейського взводу 1-ої роти ОСОБА_3 патрульної поліції у Івано-Франківській області ОСОБА_4 знаходилась до початку забудови населеного пункту, а відтак позивач у своїх пояснення вказав, що вважав, що рухався за межами населеного пункту, оскільки забудована територія на даному відрізку дороги була відсутня, а дорожнього знаку про початок населеного пункту позивач не міг бачити через рух у правій смузі дороги колони військової техніки.

Знак 5.47 "Початок населеного пункту" установлюється на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги, тобто там, де починається перша будівля. Крім цього, Національний стандарт ДСТУ 4100-2014 (п. 10.2.4, 10.7.39, 10.7.40) і Конвенція про дорожні знаки і сигнали від 1968 року (ч. 1 ст. 6) чітко зазначають, що якщо дорога має дві і більше смуги для руху в одному напрямку, знак про початок населеного пункту повинен дублюватись з лівого боку. Однак у даному випадку з відео вбачається що після знаку про початок населеного пункту забудова відсутня, і крім того, дублювання знаку про початок населеного пункту з лівого боку також відсутнє, хоча дорога, по якій позивач рухався, має дві смуги для руху в одному напрямку. Відповідно до абзацу 2 пункту 12.10 Правил дорожнього руху у разі коли дорожні знаки обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 встановлені з порушенням визначених цими Правилами вимог щодо їх введення чи з порушенням вимог національних стандартів або залишені після усунення обставин, за яких їх було встановлено, водій не може бути притягнений до відповідальності згідно із законодавством за перевищення встановлених обмежень швидкості руху.

Щодо твердження відповідача ОСОБА_2 поліцейського взводу 1-ої роти ОСОБА_3 патрульної поліції у Івано-Франківській області ОСОБА_4 про те, що станом на 10.12.2018 року жодних дозволів на рух великогабаритної військової техніки в напрямку м. Коломия трасою Н-10 не видавалось, то таке є не підтвердженим відповідним допустимим доказом. Крім цього, у Розділі 25 «Рух транспортних засобів у колонах» Правил дорожнього руху України відсутнє посилання на ту обставину, що рух транспортних засобів у колонах допускається за попереднього погодження з відділом безпеки дорожнього руху.

Щодо самого вимірювального засобу TruCam, яким було зафіксовано перевищення швидкості, позивач зазначає, що у відповідності до ст. ст. 10-15 Закону України «Про метрологію і метрологічну діяльність» на вимірювання у сфері, де його результат може бути використаний у якості доказу по справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні та про перевірку даного примірника засобу вимірювальної техніки. Такі документи працівником поліції не були надані ні позивачеві, ані суду у відзиві на позовну заяву. Величини похибки даного вимірювального засобу не повідомлено. Також не надано доказів, що прилад TruCam, яким було зафіксовано правопорушення, пройшов процедуру державної експертизи або сертифікації відповідності у сфері захисту інформації.

Враховуючи викладене, просить суд постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 629488 від 10.12.2018 року скасувати, а справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП відносно ОСОБА_1, закрити.

Відповідач ОСОБА_3 патрульної поліції у Івано-Франківської області відзив у встановлений судом строк, не подав. Будь яких заяв чи клопотань від відповідача ОСОБА_3 патрульної поліції у Івано-Франківської області на адресу суду не надходило.

Процесуальні дії суду по справі:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова 18.12.2018 року відкрито провадження та призначено судове засідання на 26.12.2018 року (а.с.8-9).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова 26.12.2019 року судове засідання відкладено на 22.01.2019 року (а.с.14-15).

Судове засідання 22.01.2019 року

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повістка про виклик до суду по адміністративній справі (а.с.16). У відповіді на відзив зазначив, що розгляд справи проводити без його участі (а.с.33-35).

В судове засідання відповідач рядова поліцейського взводу 1-ої роти ОСОБА_3 патрульної поліції у Івано-Франківській області ОСОБА_4 не з'явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке отримане 09.01.2019 року (а.с.31). У поданому відзиві на позовну заяву від 14.01.2019 року, зазначила про розгляд справи без участі відповідача (а.с.22).

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_3 патрульної поліції у Івано-Франківської області не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке отримане 09.01.2019 року (а.с.32). Причини не явки суду не відомі. Заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин:

Судом встановлено, що 10.12.2018 року рядовим поліції поліцейського взводу 1-ої роти ОСОБА_3 патрульної поліції у Івано-Франківській області ОСОБА_4 було винесено відносно ОСОБА_1, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 629488, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП. (а.с.5).

Позиція суду та оцінка доводів учасників справи:

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. Відповідно до ст. 9 КУпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч. 1 ст. 122 КУпАП України передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об'єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

При накладенні стягнення за скоєне адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Статтею 22 КУпАП передбачена можливість звільнення від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення. Згідно цієї статті, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до Постанови Пленуму Верхового суду України за №8 від 03 червня 2005 року «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», суддя вправі вирішувати питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст.22 КУпАП. При цьому необхідно враховувати мету, мотив і спосіб вчинення правопорушення.

Тому, правопорушник звільняється від правових наслідків свого протиправного діяння, виходячи із засад гуманності, хоча це діяння як під час вчинення, так і під час звільнення від відповідальності залишається правопорушенням. У законодавстві не закріплено визначення малозначного правопорушення та відсутні вказівки на його ознаки. У кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи, зокрема, з того, що його наслідки не становлять великої суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Для встановлення ступеня суспільної небезпечності необхідно проаналізувати всі сторони допущеного порушення, оцінити обставини вчинення порушення, мету, мотив і спосіб, а також наявність умов, що дають змогу досягти виховних та превентивних дій.

Після всебічного, повного та обєктивного дослідження матеріалів справи та доказів поданих сторонами, в їх сукупності та кожен окремо на думку суду, наявні ознаки малозначності адміністративного правопорушення.

Разом з тим, суд зазначає, що поняття малозначності діяння в КУпАП не визначається, тобто фактично звільнення від адміністративної відповідальності відбувається за суб'єктивним переконанням органу, який уповноважений застосовувати адміністративне стягнення.

Під малозначністю правопорушення необхідно розуміти таку дію чи бездіяльність, що формально і містить ознаки адміністративного правопорушення, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Проявом малозначності правопорушення визначається як діяння, що, хоча й має формальні ознаки адміністративного правопорушення, але вчинено з необережності або за обставин, що пом'якшують відповідальність, при цьому не є шкідливим для державного або громадському порядку, за своїм способом вчинення та наслідками не завдає або не може завдати фізичним та юридичним особам шкоди розміром вище за передбачену законодавством за таке правопорушення мінімальну санкцію. Враховуючи наведене та дослідивши матеріали справи, з огляду на суть та характер вчиненого адміністративного правопорушення, суд вважає, що воно не заподіяло і не могло заподіяти будь - якої шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі, а в діях позивача не вбачаються ознаки суспільно небезпечного діяння. Тому, суд приходить до висновку про малозначність адмніністративного правопорушення скоєного ОСОБА_1. 10.12.2018 року.

На думку суду, можливість застосування у даному випадку виховних і превентивних цілей передбачених статтею 22 КУпАП, без застосування адміністративного стягнення, є достатнім, та буде необхідним заходом впливу для досягнення та попередження у майбутньому скоєння нових правопорушень.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд виконавши всі вимоги законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, приходить до висновку про малозначність скоєного правопорушення.

Таким чином, з огляду на те, що вчинене позивачем правопорушення визнано судом малозначним, доцільно застосувати до правопорушника положення статті 22 КУпАП України.

Відповідно до 4 ст. 229 КАС України

У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі викладеного та керуючись: ст.ст. 2, 77, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, ст.ст.22, 256, 288, 289 КУпАП України суд, -

ухвалив :

Вимоги адміністративної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 поліцейського взводу 1-ої роти ОСОБА_3 патрульної поліції у Івано-Франківській області ОСОБА_4, та ОСОБА_3 патрульної поліції у Івано-Франківської областіпро скасуванняпостанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову ОСОБА_2 поліцейського взводу 1-ої роти ОСОБА_3 патрульної поліції у Івано-Франківській області ОСОБА_4 серії НК № 629488 від 10.12.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП - скасувати.

У звязку з малозначністю вчиненого - звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП України, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП України відносно ОСОБА_1 закрити.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Львова.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України http://sh.lv.court.gov.ua/sud1328/.

Повний текст рішення складено 24.01.2019 року.

Суддя ОСОБА_5