Справа № 241/1846/18
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року справа №241/1846/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченко І.В., Гаврищук Т.Г., розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу поліцейського роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Ізюмського Олексія Леонідовича на рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 26 листопада 2018 р. у справі № 241/1846/18 (головуючий І інстанції Апалькова О.М.), яка складена в повному обсязі 26 листопада 2018року в м.Маріуполі Донецької області, за позовом ОСОБА_2 до поліцейського роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Ізюмського Олексія Леонідовича про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі по-тексту позивач) звернувся до Першотравневого районного суду Донецької області з позовною заявою до поліцейського роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Ізюмського О.Л. (далі по-тексту відповідач, інспектор, апелянт) у якій просив суд скасувати постанову серії ЕАВ № 592660 від 12.09.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що відповідач - поліцейський роти № 2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Донецькій області Ізюмський О.Л. виніс відносно нього постанову серії ЕАВ № 592660 від 12.09.2018 року за нібито вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. Вважає зазначену постанову незаконною та просить її скасувати,. зазначив, що 12.09.2018 р. о 08 год. 45 хв. в м. він, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись у м.Маріуполі по проспекту Миру біля буд.118,перед початком руху не ввімкнув світловий показник повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2а Правил дорожнього руху України. Зазначає, що він при початку руху ввімкнув світловий показник повороту, але на його думку від «відпав» (автоматично відключився).

Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 26 листопада 2018 р. у справі № 241/1846/18 позовні вимоги було задоволено. Постанову поліцейського роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Донецькій області Ізюмського Олексія Леонідовича від 12.09.2018 р. серії ЕАВ № 592660 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 425 грн. визнано протиправною та скасовано.

Закрито адміністративне провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю у діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд першої інстанції виходив з того, що в постанові про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 відомостей того, що правопорушення зафіксовано за допомогою відео зйомки із зазначенням технічного приладу для відео зйомки відсутні, а тому даний доказ не може вважатися належним та бути використаним під час розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити відмовити у задоволені позовних в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 592660 від 12.09.2018 року відповідає вимогам ст.283 КУпАП, є законною та обґрунтованою, оскільки при її винесенні виконані всі вимоги чинного законодавства та справу було вирішено на підставі повного і всебічного з'ясування обставин. Крім того, апелянт зазначив, що факт порушення п. 9.2а Правил дорожнього руху України зафіксоване на відеозапис, який було зазначено у постанові ЕАВ № 592660 від 12.09.2018 року.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідно до постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, 12.09.2018 р. о 08 год. 45 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_2, рухаючись у м.Маріуполі по проспекту Миру біля буд.118,перед початком руху не ввімкнув світловий показник повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2а Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП України та на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн. (а.с.10)

Спірним по справі є правомірність притягнення ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП України.

У відповідності до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст.14-1 КУпАП до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Кодексом адміністративного судочинства України (далі-КАСУ) встановлено, а саме ст.72-90, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.

Суд апеляційної інстанції перевіривши матеріали справи та докази зазначає що відповідачем, як доказ правомірності дій поліцейських, у суд першої інстанції був наданий диск з відеозаписом (відео-файл) №ЕАВ 592660 від 12.09.2018 року.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що з назви постанови ЕАВ № 592660 від 12.09.2018 року є запис про фіксацію правопорушення не в автоматичному режимі. Крім того, у самій постанові рукописно додано про відеофіксацію на пристрій 01008. (а.с.10)

Колегія суддів, звертає увагу позивача на те, що єдиним належними доказами у даній справі є відео зафіксоване з місця події.

Згідно з матеріалів справи відеозапис був наданий до суду першої інстанції (а.с.39) до ухвалення судового рішення.

Як убачається з відеозапису №ЕАВ 592660 від 12.09.2018 року ( з 01:00хв. по 01:28 хв.) дослідженого колегією суддів було встановлено, що ОСОБА_2 перед початком руху не подав сигнал повороту. Тобто, встановлено порушення п. 9.2а Правил дорожнього руху України, яке передбачає, що водій (позивач) повинен подавати сигнали покажчиками повороту відповідного напрямку перед початком руху і зупинкою.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що з відеозапису №ЕАВ 592660 від 12.09.2018 року ( з 00:00хв. по 00:10 хв.) чітко проглядається державний номерний знак автомобіля НОМЕР_3.

Адміністративна відповідальність за ч..2ст. 122 КУпАП настає в разі порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи з його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання н невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів дох громадян або 50 штрафних балів.

Відеозапис відображає послідовність, безперервність подій. Причин для сумніву достовірності відеозапису у суду не виникає. Суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для не прийняття відеозапису в якості доказу не встановлено.

За порушення проїзду без зупинки передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП України, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем не спростований факт щодо не ввімкнення світлового показника повороту відповідного напрямку, чим порушено п. 9.2а Правил дорожнього руху України.

Висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Так, статтею 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права. Європейський суд з прав людини в справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom», заява № 15809/02, рішення від 29.06.2007 року зазначив, що будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов'язки.

Тобто, водій при керуванні автомобілем зобов'язаний в першу чергу дотриматися вимог Правил дорожнього руху України.

Згідно із ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При таких обставинах суд вважає, що відповідач довів наявність у діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вважає, що при вирішенні справи суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, а саме безпідставно зазначив про відсутність доказів вчинення правопорушення та помилково дійшов висновку про недоведеність вини позивача.

Відповідно до положень ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 250, 310, 315, 317, 321, 322, ч.1 ст. 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу поліцейського роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Ізюмського Олексія Леонідовича на рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 26 листопада 2018 р. у справі № 241/1846/18- задовольнити повністю.

Рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 26 листопада 2018 р. у справі № 241/1846/18 - скасувати.

Прийняти нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до поліцейського роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Ізюмського Олексія Леонідовича про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити в повному обсязі.

Повне судове рішення складено та підписано 24 січня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.О.Шишов

Судді І.В. Сіваченко

Т.Г.Гаврищук