Справа № 160/633/18
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/4346/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Кирикилиці В'ячеслава Валерійовича на рішення Локачинського районного суду Волинської області від 15 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Кирикилиці В'ячеслава Валерійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

суддя (судді) в суді першої інстанції - Кідиба Т.О.,

справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження,

місце ухвалення рішення - смт. Локачі, Волинська обл.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Кирикилиці В'ячеслава Валерійовича, в якому просив суд про скасування постанови інспектора ВБДР УПП у Волинській області ДПП Кирикилиці Вячеслава Валерійовича серії ВР № 150491 від 18.10.2018 року про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закриття провадження у справі.

Рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 15 листопада 2018 року позов задоволено повністю. Скасовано постанову старшого інспектора ВБДР УПП у Волинській області ДПП, ст. лейтенанта поліції Киринелиці В.В. серії ВР № 150491 від 18 жовтня 2018 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн. відносно ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 140 КУпАП закрито.

Рішення мотивоване тим, що відповідачем не було надано жодного доказу скоєння правопорушення позивачем, зокрема, пояснень свідків, фото, відеозапису, на якому було б зафіксовано порушення, тощо. Також суд вказує на те, що припису про усунення ямковості на вказаній ділянці дороги вручено позивачу не було, що дає підставу вважати, що такого припису також не було.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що згідно п.2 типової посадової інструкції начальника ДРП, що була надана ДП «Волинський облавтодор» від 2006 року, начальник ДРП забезпечує виконання робіт з поточного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування згідно із завданням «Замовника Служби автомобільних доріг» в межах виділених фінансових ресурсів. Зазначає, що п.11 посадової інструкції вказує, що начальник ДРП виявляє дефекти і визначає обсяги робіт по усуненню в процесі нагляду, організовує їх ліквідацію в строки і обсягах за погодженням із замовником, а п.12 вказано, що начальник ДРП складає місячні акти дефектів по результатах наглядових обтяжень і передає їх керівнику філії для узгодження із замовником. У зв'язку із наведеним, скаржник вважає, що було вірно встановлено посадову особу, відповідальну за експлуатаційне утримання дороги.

Позивач подав до суду заперечення на апеляційну скаргу, в якому покликається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 18 жовтня 2018 року постановою старшого інспектора ВБДР УПП у Волинській області ДПП на посадову особу, начальника Локачинської ДД накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн. за ч.1 ст. 140 КУпАП. Згідно із постановою старшого інспектора ВБДР УПП у Волинській області ДПП Кирикилиці В.В. серії ВР №150491 від 18 жовтня 2018 року ОСОБА_2, як посадову особу, начальника Локачинської ДД, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 140 КУпАП за те, що останній 18.10.2018 року о 15:45 на А/Д Т-03-11 Седлище-Камінь-Каширський-Ковель-(М-19)- Колодяжне-Локачі (Н-17) км 153+000-154+100 порушив правила норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні дороги у відповідності до ДСТУ 3587-97, допустивши ямковість, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн. (а.с.3).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст.14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв'язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров'я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов'язків.

За змістом ч. 1 ст. 140 КУпАП ремонт і утримання автомобільних доріг є обов'язковим для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об'єктів і користувачів, встановлюють визначене коло обов'язків власників зазначених дорожніх об'єктів або уповноважених ними органів, дорожньо-експлуатаційних організацій, користувачів дорожніх об'єктів та спеціалізованих служб організації дорожнього руху. Суб'єктом вказаного правопорушення є посадові особи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Правовими положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних, на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, позивачем до заперечення на апеляційну скаргу додано типову посадову інструкцію начальника дорожньої дільниці філій дочірнього підприємства «Волинський автодор», затвердженої наказом дочірнього підприємства «Волинський облавтодор» № 66-1 від 22 березня 2018 р., договори №01.4/10/17 від 21.04.2017 р. та №01.4/3/18 від 12.02.2018 р.про закупівлю послуг, витяг із ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху».

Таким чином, суду надано належні докази невинуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Щодо твердження скаржника про те, що саме на посадових осіб Локачинської дорожньої дільниці філії «Горохівський автодор» покладено обов'язок належного утримання автомобільної дороги Т-03-11, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 96 ч.1 ЦК України передбачено, що не філія, а сама юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Власником сітки автомобільних доріг у Горохівському районі є Служба автомобільних доріг у Волинській області.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи піддягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.7, ст. 10 Закону України «Про автомобільні дороги» автомобільні дороги загального користування перебувають у державній власності і не підлягають приватизації. Державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Служба автомобільних доріг. Згідно ст. 11 цього ж Закону обов'язок щодо розробки та реалізації заходів безпеки дорожньою руху, забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів з нормативними технічними характеристиками і навантаженнями, забезпечення технічного нагляду за станом автомобільних доріг, виявлення аварійно-небезпечних місць (ділянок) та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод на автомобільних дорогах і здійснення заходів щодо їх ліквідації, завчасне оповіщення користувачів автомобільних доріг про строки та порядок тимчасового обмеження або припинення руху транспортних засобів, забезпечення належного маршрутного орієнтування користувачів автомобільних доріг покладено на Службу автомобільних доріг, як уповноважений орган.

Статтею 13 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено відповідальність органу державного управління автомобільними дорогами загального користування за стан автомобільних доріг загального користування, якість робіт з реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування, відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом, цільове використання бюджетних коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг загального користування.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів робить висновок, що оскільки Філія «Горохівський райавтодор» не є юридичною особою, то відповідно і начальник філії не може нести відповідальність за дане правопорушення.

Оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що при винесенні оскаржуваної постанови вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 150491 від 18.10.2018 року, слід скасувати та закрити провадження у справі.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу інспектора відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Кирикилиці В'ячеслава Валерійовича залишити без задоволення.

Рішення Локачинського районного суду Волинської області від 15 листопада 2018 року у справі № 160/633/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Кирикилиці В'ячеслава Валерійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 28.01.2019 р.