Справа № 1640/2972/18
Суддя: Крючко Н. І.
Дата ухвалення: 2019-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 1640/2972/18
Провадження № 2-а/553/14/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11.01.2019м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі :

головуючого судді Крючко Н.І.,

при секретарі - Камуз Я.М.,

розглянувши у порядку загального провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Подільського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління державної фіскальної служби у Полтавській області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про арешт коштів боржника та постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року позвачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Подільського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління державної фіскальної служби у Полтавській області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про арешт коштів боржника та постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 08.05.2018 року по примусовому виконанню постанови № 554/580/18 прийнятої Октябрським районним судом м. Полтави 13.02.2018 року (ВП №56341551), визнати протиправною та скасувати постанову про арешт коштів боржника від 11.05.2018 року (ВП №56341551) та визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 25.05.2018 року (ВП №56341551).

Згідно ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року справу передано до Октябрського районного суду м. Полтави за підсудністю.

У відповідності до ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 21 вересня 2018 року справу передано до Ленінського районного суду м. Полтави за підсудністю.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала на протиправність спірних постанов державного виконавця, оскільки на момент відкриття виконавчого провадження стягнуті за судовим рішенням суми вже були сплачені ОСОБА_1 у добровільному порядку. Зауважувала, що державний виконавець може розпочати примусове виконання лише за заявою стягувача, яким у даному випадку може бути лише Головне управління державної фіскальної служби у Полтавській області. Проте заяви від стягувача в матеріалах виконавчого провадження немає. Додала, що в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» постанова про відкриття виконавчого провадження не була направлена рекомендованою кореспонденцію боржнику тобто позивачу, що позбавило її можливості скористатися правами, наданими боржнику.

У судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримав, просив її задовольнити.

В судовому засіданні державний виконавець, представляючи інтереси відповідачів, проти задоволення позовної заяви заперечував, просив відмовити у її задоволенні в повному обсязі. При цьому, вказував про те, що дії останнього пов'язані з відкриттям виконавчого провадження за виконавчим документом у вигляді постанови Октябрського районного суду м. Полтави №554/580/18 від 13.02.2018, вважає виправданими. Витрати виконавчого провадження в розмірі 51,00 грн. виникли внаслідок користування автоматизованою системою виконавчого провадження, плату за користування якою встановлено наказом Міністерства юстиції України від 29.12.2016 №3917/5 з 05.01.2017 за кожне відкрите виконавче провадження.

Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головного управління державної фіскальної служби у Полтавській області в судовому засіданні при вирішенні даного позову покладався на розсуд суду.

Суд вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з наступних міркувань.

Судом встановлено, що на виконанні у Подільському ВДВС перебувало виконавче провадження з примусового виконання постанови №554/580/18 Октябрського районного суду м. Полтави від 13.02.2018 щодо стягнення з ОСОБА_1 крім іншого, штрафу у розмірі 85 грн. (а.с. 17).

Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, а саме супровідного листа від 28.03.2018 за підписом судді Октябрського районного суду м. Полтави Микитенко В.М. на адресу Подільського ВДВС 07.05.2018 за вх. №4536 була направлена постанова №554/580/18 Октябрського районного суду м. Полтави від 13.02.2018 для виконання в частині стягнення з ОСОБА_1 штрафу (а.с. 13).

08.05.2018 державним виконавцем Подільського ВДВС ОСОБА_2 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №56341551 з виконання постанови №554/580/18 Октябрського районного суду м. Полтави від 13.02.2018 (а.с. 17).

22.05.2018 позивач через уповноваженого представника надала до матеріалів виконавчого провадження №56341676 квитанцію від 16.02.2018 про сплату боргу в розмірі 85 грн (а.с. 19).

Тобто, ще до набрання законної сили постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 13.02.2018 ОСОБА_1 вже 16.02.2018 повністю сплатила суму заборгованості у вигляді штрафу у розмірі 85 грн..

Вказану обставину не було враховано Октябрським районним судом м. Полтави, яким 28.03.2018 року направлено для примусового виконання свою постанову від 13.02.2018, ні державним виконавцем, який 08.05.2018 відкрив виконавче провадження.

В судовому засіданні представник позивача вказував про те, що ОСОБА_1 взагалі не отримувала постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.05.2018 року. Дізналася про її існування після надходження повідомлення з банку про накладення арешту на кошти, після чого звернулася до начальника Подільського ВДВС із заявою щодо надання їй інформації про відкрите виконавче провадження. 30.05.2018 їй було повідомлено, що 11.05.2018 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Як зазначила позивач у своєму позові, на вимогу державного виконавця 23.05.2018 на депозитний рахунок Подільського ВДВС нею сплачено 102,00 грн. витрат виконавчого провадження по виконавчих провадженнях №56341551 та №56341676, на підтвердження чого надано квитанцію від 23.05.2018 №12183 (а.с. 21).

Так, 25 травня 2018 року, державним виконавцем Лісним І.А.. у ВП № 56341551 прийнято постанову, якою стягнуто з ОСОБА_1 витрати на проведення виконавчих дій у сумі 51,00 грн (а.с. 15).

30.05.2018 державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VІІІ (надалі - Закон №1404-VІІІ), у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Не погоджуючись із правомірністю постанов відповідача від 08.05.2018 ВП №56341551 про відкриття виконавчого провадження та від 25.05.2018 ВП №56341551 про стягнення витрат виконавчого провадження, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з такого.

На момент виникнення та реалізації спірних відносин умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягали примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку були врегульовані Законом №1404-VІІІ.

Відповідно до статті 1 названого Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 6 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VІІІ виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо: виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

У свою чергу, приписами пунктів 3, 4 частини першої статті 4 Закону № 1404-VІІІ визначено, що у виконавчому документів зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувачата боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності).

За приписами ж частини першої статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Частиною четвертою статті 15 Закону №1404-VIII передбачено, що за рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, прийнятими у справах про адміністративні правопорушення, та за рішеннями, прийнятими у кримінальних провадженнях, стягувачем виступає державний орган, який прийняв відповідне рішення або за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення.

Виконавчим документом у даному випадку є постанова Октябрського районного суду м. Полтави від 13.02.2018 у справі №554/580/18, в частині стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 85 грн. на користь держави.

Таким чином, стягувачем у даному випадку, відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону №1404-VIII, є Головне управління державної фіскальної служби у Полтавській області.

Поряд з цим, в оспорюваних постановах державного виконавця взагалі відсутні будь-які відомості про особу стягувача, як і відсутня власне й заява стягувача в матеріалах виконавчого провадження.

Виконавчий документ надійшов від Октябрського районного суду м. Полтави, який не є стягувачем відповідно до частини першої статті 26 Закону №1404-VІІІ.

Отже, невідповідність виконавчого документа вимогам статті 4 Закону №1404-VІІІ та відсутність заяви про примусове виконання рішення від стягувача відповідно до статті 26 цього ж Закону зумовлює виникнення у державного виконавця обов'язку з винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, чого державний виконавець не вчинив.

При цьому, слід звернути уваги на те, що з приводу обставин направлення постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.05.2018 ВП №56341551 боржнику суд звертає увагу на таке.

Відповідно до частини пятої статті 26 Закону 1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно ж до частини першої статті 28 Закону №1404-VІІІ копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

В судовому засіданні представник позивачки звертав увагу на те, що про винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №56341551 від 08.05.2018 ОСОБА_1 взагалі не була обізнана. Вказував, що про наявність у Подільському ВДВС на примусовому виконанні виконавчого провадження стосовно позивачка остання дізналася лише 21.05.2018 після отримання повідомлення №81-1/2284 від АТ «Райффайзен банк Аваль» про скасування максимального та поточного лімітів овердрафту у звязку з накладенням арешту на кошти боржника (а.с. 20).

При цьому, слід вказати, що доказів направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику відповідачем суду надано не було, у матеріалах виконавчого провадження такі докази відсутні. Присутній у судовому засіданні державний виконавець повідомив, що відправлення було здійснене простою кореспонденцією.

Разом з тим, квитанцією про сплату боргу від 16.02.2018 в розмірі 85 грн. суд знаходить підтвердженим факт добровільного виконання ОСОБА_1 постанови №554/580/18 Октябрського районного суду м. Полтави від 13.02.2018 в частині сплати штрафу.

Як встановлено судом з матеріалів справи, державний виконавець 30.05.2018 за наслідками з'ясування обставин фактичного виконання боржником у повному обсязі постанови №554/580/18 Октябрського районного суду м. Полтави від 13.02.2018 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VІІІ прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження.

При цьому, відповідачем не було врахувано положення частини девятої статті 27 Закону №1404-VIII, відповідно до якої виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що позивачем постанова №554/580/18 Октябрського районного суду м. Полтави від 13.02.2018 виконана у повному обсязі до відкриття виконавчого провадження, що відповідно до ч. 9 ст. 27 Закону України №1404-VIII виключає необхідність стягнення виконавчого збору.

Надаючи оцінку оскаржуваній постанові Подільського ВДВС від 08.05.2018 ВП №56341551 про відкриття виконавчого провадження, суд виходить із критеріїв, встановлених ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що державним виконавцем Подільського ВДВС було порушено такий критерій як "обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення) дій", що вимагає від субєкта владних повноважень враховувати як обставини, на обовязковість врахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Субєкт владних повноважень повинен уникати невмотивованих висновків, обґрунтовуючи їх припущеннями, а не конкретними обставинами.

Державний виконавець не здійснив перевірку обставин виконання боржником постанови №554/580/18 Октябрського районного суду м. Полтави від 13.02.2018, на що має право відповідно до статті 18 Закону №1404-VIII.

За таких обставин постанова Подільського ВДВС від 08.05.2018 ВП №56341551 про відкриття виконавчого провадження визнається судом протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 25.05.2018 (ВП №56341551) суд вказує наступне.

В рамках даного провадження судом надавалася правова оцінка правомірності постанови державного виконавця ВП №56341551від 08.05.2018 про відкриття виконавчого провадження, яка визнана протиправною та скасована, то, як наслідок, підлягає скасуванню як протиправна і постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 25.05.2018.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В той же час, відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач у ході розгляду справи не довів, що у спірних відносинах він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_3 Володимирівни до Подільського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління державної фіскальної служби у Полтавській області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про арешт коштів боржника та постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про відкриття виконавчого провадження від 08.05.2018 з примусового виконання постанови №554/580/18 Октябрського районного суду м. Полтави від 13.02.2018 та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 25.05.2018 року про арешт коштів боржника від 11.05.2018 року у ВП №56341551.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2114,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Подільського державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управлінння юстиції у Полтавській області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_4