Справа № 2340/4418/18
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2019-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року справа № 2340/4418/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження в місті Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якій просить:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати позивачу до пільгового стажу відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 03.09.1987 по 01.09.1994 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 14.11.2017;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо незарахування до загального стажу періоду навчання з 05.12.1973 по 01.09.1974 та з 27.06.1979 по 29.09.1979;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати позивачу до загального стажу періоди навчання з 05.12.1973 по 01.09.1974 та з 27.06.1979 по 29.09.1979.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що працівники управління Пенсійного фонду України в Черкаській області при нарахуванні пенсії не зарахували в страховий стаж і відповідно не нарахували пенсію за період роботи у районній гірничо-технічній інспекції з 03.09.1987 по 01.09.1994, хоча факт його роботи в цей період підтверджений записами в трудовій книжці.

Посилання відповідача на необхідність підтвердження страхового стажу позивач вважає неправомірним, оскільки записи в трудовій книжці дають змогу перевірити страховий стаж, натомість сумніви щодо стажу не можуть бути підставою для відмови у його врахуванні.

Перевірити достовірність довідки №59 від 06.09.2004 про підтвердження пільгового стажу немає можливості, оскільки підприємство знаходиться на непідконтрольній українській владі території Луганської області.

Позивач стверджує, що його пільговий стаж за період роботи з 03.09.1987 по 01.09.1994 становить 6 років 11 місяців 28 днів, а у випадку зарахування цього періоду, як пільгового, та з урахуванням зарахованого відповідачем пільгового стажу за списком №1 (9 років 11 місяців 25 днів) загальний пільговий стаж становитиме 16 років 11 місяців 23 дні.

Також позивач зазначив, що в період з 05.12.1973 по 01.09.1974 навчався в Комунарському гірничо-металургійному інституті на підготовчому відділенні, куди направлений на навчання від підприємства, на якому працював і цей період навчання протягом всієї трудової діяльності зараховувався в загальний трудовий стаж.

Відповідачем даний період навчання не зарахований до загального стажу, а взятий період навчання лише по даних диплому, що підтверджується доданим до пенсійної справи, розрахунком, а це суперечить даним трудової книжки, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Крім того у період з 27.06.1979 по 29.09.1979 позивач перебував на військових зборах, які є продовженням навчання на військовій кафедрі Комунарського гірничо-металургійного інституту і цей період не зарахований відповідачем до періоду навчання, як період військових зборів, який включався в термін навчання і відображений в даних трудової книжки. Відповідач даний період навчання не зарахував, а взяв до уваги закінчення навчання по диплому, що суперечить даним трудової книжки та вимогам постанови КМУ від 12 серпня 1993 року №637, де в п. 8 даної постанови зазначено, що підтвердження терміну навчання може бути як дипломами та іншими документами, які містять відомості про період навчання.

На підставі наведеного позивач вважає, що його позов підлягає задоволенню.

Щодо пропуску строку звернення до суду позивач зазначив, що в зв'язку з вимогою відповідача надати підтверджуючі документи пільгового стажу, з лютого 2018 року оформляв документи для проїзду в зону АТО та на окуповану територію. Дозвільні документи надані в кінці квітня 2018 року.

В травні 2018 року позивачу зроблене оперативне втручання по видаленню кліща, в зв'язку з чим протягом місяця він перебував на амбулаторному лікуванні в Чорнобаївській ЦРЛ, що підтверджується записами в медичній картці.

З 10 по 20 червня 2018 року позивач перебував в зоні АТО в м. Лисичанськ Луганської області, де знаходиться Головне управління Держпраці у Луганській області, куди позивач звернувся за допомогою в отриманні необхідних для Пенсійного фонду документів, а з 20 по 27 червня 2018 року перебував в м. Луганську на непідконтрольній території, куди звертався за отриманням архівних документів, що підтверджують підземний пільговий стаж роботи.

В зв'язку з вищенаведеними обставинами, пропустив 6-ти місячний строк звернення до суду за захистом порушеного права, який просив поновити, як пропущений з поважних причин.

В судовому засіданні 11.12.2018 представник позивача позовні вимоги підтримував та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача у відзиві на адміністративний позов та в судовому засіданні 11.12.2018 наполягала на пропуск строку звернення до суду, вказавши на безпідставність посилань позивача щодо амбулаторного лікування, тому що в такому випадку пацієнт відвідує спеціалістів, але продовжує соціально активну життєдіяльність. Тобто не перебуває в рамках повного стаціонару.

З 10 по 20 червня позивач стверджує, що перебував в м. Лисичанськ Луганської області, а з 20 по 27 червня в м. Луганську та надає суду для підтвердження квиток від 26.06, але рік на даному виді квитка не передбачений та копія іншого квитка не дає можливість розбірливо встановити зазначені в ньому відомості, тому не може братися до уваги та розглядатись в суді як доказ в розумінні ст. 72 КАС України. Крім того позивач не надає жодних доказів щодо пропущення строку на звернення до суду за період з 20.06.2018 по 01.10.2018 (дата звернення до суду).

На думку представника відповідача поважною причиною не може бути повернення позовної заяви позивачеві у справі №2340/4088/18 у зв'язку з несплатою ним судового збору. Враховуючи вищевикладене, представник відповідача вважає, що період з 14.11.2017 до 02.05.2018 має бути залишений без розгляду.

Щодо суті заявлених вимог представник відповідача зазначила наступне.

14.12.2017 позивач звернувся до управління із заявою про перерахунок пенсії і зв'язку зі зміною надбавки. Під час проведення перерахунку виявлено, що довідка від 06.09.2004 №59, видана територіальним управлінням держнаглядохоронпраці України у Луганській області, відповідно до якої враховано стаж по списку № 1, не відповіла формі довідки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. Перевірити достовірність виданої довідки та витребувати довідку встановленого зразка немає можливості, оскільки підприємство знаходиться на території непідконтрольній українській владі. Тому період роботи з 03.09.1987 по 01.09.1994 зараховувати до пільгового стажу по списку № 1 немає підстав.

Представник відповідача стверджує, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі статтею 13 Закону України «Про пенсійні забезпечення» має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків №1 або № 2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійна забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком № 1 або № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Період 03.09.1987 по 01.09.1994, який є предметом спору в даній справі в Державному реєстрі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування не обліковується.

Представник відповідача звернула увагу, що відповідно до записів в трудовій книжці позивача № 3 - 01.12.1973 зарахований слухачем підготовчих курсів і тільки із 16.07.1974 зарахований студентом першого курсу денного відділення

Враховуючи норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» підготовчі курси є підготовкою до навчання, а не терміном навчання, який можна зарахувати до стажу. Позивач в своїй позовній заяві замінює поняття «підготовка до навчання» та поняття «навчання».

Крім того згідно Закону України «Про вищу освіту» особи, які навчаються у вищих навчальних закладах мають право на канікулярну відпустку, тривалістю не менше ніж вісім календарних тижнів. Тому, твердження позивача, що перерви в загальному трудовому стажі не було, є недоцільним та таким, що не відповідає дійсності.

На підставі наведеного представник відповідача вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Дослідивши письмові докази, за відсутності клопотань учасників справи про подальший розгляд справи в судовому засіданні, суд постановив ухвалу від 11.12.2018 відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, із занесенням до протоколу судового засідання, про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Щодо строків звернення позивача з позовом, суд погоджується з доводами позивача про його пропуск з поважних причин, оскільки дійсно з наданої позивачем копії листа амбулаторної картки вбачається, що останньому здійснено 16.05.2018 оперативне втручання з видалення кліща.

Крім того з наданих позивачем квитків на проїзд у потязі вбачається 11.06.2019 позивач прибув до міста Лисичанська Луганської області з метою отримання документів для підтвердження пільгового стажу роботи. Додатковим підтвердженням вказаної події є звернення позивача у день прибуття до Головного управління Держпраці у Луганській області із заявою від 11.06.2018 на яку йому надано листом №01-15/2199 від 20.06.2018 відповідь, що територіальне управління Держгірпромнагляду у Луганській області припинило свою діяльність у м. Луганську Луганської області, територія якого не контролюється органами державної влади України, та перереєстроване у м. Лисичанську Луганської області, яке знаходиться на території під контролем української влади.

Попереднє місцезнаходження територіального управління Держгірпромнагляду у Луганській області: м. Луганськ, Ленінський район, вул. Лєрмонтова, 1 В.

Вся документація залишилася у м. Луганську Луганської області, територія якого на теперішній час не контролюється органами державної влади України.

Також зазначено, що Головне управління Держпраці у Луганській області є правонаступником територіального управління Держгірпромнагляду у Луганській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, позивач дійсно вживав заходів для отримання документів про пільговий характер роботи, тому позивач з поважних причин пропустив шестимісячний строк звернення до суду, встановлений ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Окрім цього, позивач звертався до суду з аналогічним позовом у справі №2340/4088/18. Ухвалою суду від 11.10.2018 позовну заяву залишено без руху та ухвалою від 29.10.2018 повернуто позивачу.

В контексті наведеного суд зазначає, що процесуальні питання пов'язані з доступом особи до суду не можуть виступати підставою для залишення позовної заяви без розгляду, а тому суд відхиляє доводи відповідача та визнає поважними причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Вирішуючи спір по суті, судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Ровеньки Луганської області з 01.12.2004. Пенсія позивачеві призначена за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

З 14.11.2017 позивача переведено на пенсію за віком відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням страхового стажу, набутого після призначення пенсії. Після перерахунку страховий стаж склав 39 років 1 місяць 5 днів, (в тому числі 13 років 3 місяці 19 днів за списком № 1, з урахуванням періоду пільгового стажу зазначеного в довідці № 59 від 06.09.2004, виданій територіальним управлінням держнаглядохоронпраці України по Луганській області. Розмір пенсії після перерахунку склав 4839,59 грн.

З 01.12.2017 позивачу проведений перерахунок страхового стажу відповідно до поданої 14.12.2017 заяви та копії диплому про навчання в Донецькому технікумі промислової автоматики Міністерства вугільної промисловості. Після перерахунку страховий стаж становить 41 рік 9 місяців 1 день, в тому числі 13 років 3 місяці 19 днів за списком № 1. Розмір пенсії після перерахунку склав 5162,41 грн.

Як встановлено судом, позивач неодноразово звертався до Золотоніського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області з питання правильності призначення пенсії, у зв'язку з чим його пенсійна справа направлена до головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на перевірку.

В ході перевірки виявлено, що довідка від 06.09.2004 №59, видана територіальним управлінням держнаглядохоронпраці України по Луганській області, відповідно до якої враховано стаж по списку №1, не відповідає формі довідки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. Перевірити достовірність виданої довідки та витребувати довідку встановленого зразка немає можливості, оскільки підприємство знаходиться на території непідконтрольній українській владі. Тому період роботи з 03.09.1987 по 01.09.1994 зараховувати до пільгового стажу по списку № 1 немає підстав.

У зв'язку з чим позивачу проведено перерахунок розміру пенсії розпорядженням відповідача №140224 від 15.01.2018, який після перерахунку становить 4739,92 грн.

При цьому відповідачем враховано страховий стаж 41 рік 8 місяців, в тому числі 9 років 11 місяців 25 днів за Списком № 1.

Вирішуючи питання про правомірність зазначених дій відповідача щодо неврахування періоду роботи на підприємствах за Списком №1, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Трудова книжка, відповідно до ст. 48 КЗпП України та згідно з п.1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993, є основним документом, що підтверджує стаж роботи працівника.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в Порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з нормами п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній уразі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі зареєстрованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Виходячи з наведеного, норми Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, застосовуються у разі відсутності в трудовій книжці необхідних відомостей про роботу.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний період роботи позивача з 03.09.1987 по 01.09.1994 підтверджується записами його трудової книжки, а саме:

- 03.09.1987 прийнятий дільничним гірничо-технічним інспектором на підземних роботах Фрунзенської районної гірничо-технічної інспекції по переводу з в.о. «Ровенькиантрацит»;

- 01.01.1988 переведений дільничним гірничо-технічним інспектором Ровеньківської районної гірничо-технічної інспекції;

- 11.05.1990 управління Ворошиловоградського округу перейменовано в управління Луганського округу;

- 08.02.1993 управління Луганського округу Держгіртехнагляду України реорганізовано в Луганське територіальне управління Держнаглядохоронпраці України;

- 20.05.1993 переведений дільничним гірничо-технічним інспектором на вугільних шахтах з підземними роботами в Ровеньківську районну гірничотехнічну інспекцію;

- 21.12.1993 Ровеньківська районна гірничотехнічна інспекція перейменована в Ровеньківську державну інспекцію охорони праці у вугільній промисловості

01.09.1994 наказом №211-к від 19.09.1994 позивачу присвоєний 10 ранг 5 категорії як державному службовцю.

Отже, наявні записи у трудовій книжці позивача містять у повній мірі відомості про його роботу, тому не потребують надання додаткових документів про виконувану ним роботу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі №433/1240/17.

Суд відхиляє посилання відповідача, що вищезгадана довідка №59 від 06.09.2004 не відповідає формі довідки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, оскільки додаток №5 «Довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затверджений шляхом внесення змін до наведеної постанови від 12.08.1993 №637, постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 №920.

Тобто, на момент видачі довідки №59 від 06.09.2004 постанова Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 не встановлювала обов'язкової форми названої довідки, така форма введена пізніше постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 №920.

При цьому пункт 20 постанови передбачав, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Переліченим критеріям довідка №59 від 06.09.2004, видана ОСОБА_1 відповідає, тому суд вважає безпідставним її неврахування під час призначення пенсії позивачу.

В силу положень п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до підпункту 1010100г-22520 Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою КМ СРСР від 26 січня 1991 року №10 і введені в дію на Україні з 01 січня 1992 року на підставі постанови ВРУ від 06 грудня 1991 року, до цього списку включені інспектори гірничо-технічні дільничні на шахтах, рудниках з підземними роботами.

Згідно примітки до названого пункту, працівники, які перераховані в п. «г» повинні бути зайняті на підземних роботах 50 відсотків і більше робочого часу в році (облікованому періоді). Якщо працівники зайняті менше вказаного часу, то їм призначається пенсія за Списком №2.

Враховуючи, що в довідці №59 від 06.09.2004 міститься вказівка про зайнятість позивача повний робочий день на гірських роботах та на підземних роботах 50 відсотків і більше робочого часу, тому період роботи з 03.09.1987 по 01.09.1994 повинен бути зарахований до його пільгового стажу.

Не заслуговують за увагу також доводи відповідача щодо необхідності надання доказів щодо проведення атестації робочих місць з огляду на таке.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.12.2005 №1451/11731, встановлено, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до пункту 4.5 Порядку застосування Списків N 1 і N 2, якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

За пунктом 4.3 наведеного порядку у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Аналіз норм Порядку проведення атестації робочих місць дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці після 21 серпня 1992 року.

Отже, зарахування періоду роботи до 21.08.1992 до пільгового стажу для призначення пенсії за Списком №1 здійснюється без надання доказів щодо проведення атестації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі №673/765/16-а.

При цьому у разі проведення атестації робочих місць вперше з 21.08.1992 до 21.08.1997 та підтвердження у цей період права на пільговий стаж, то до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Луганського територіального управління Держнаглядохоронпраці України №38-к від 25.01.1994 за результатами проведеної комісією атестації робочих місць дільничних гірнотехнічних інспекторів на вугільних шахтах з підземними роботами, затверджено перелік робочих місць, працівникам яких підтверджено право на пільгову пенсію за списком №1. До вказаного списку ввійшли посади на яких працював позивач, що вказує на безпідставність доводів відповідача про відсутність атестації робочих місць, що дають право позивачу на пільгову пенсію.

Посилання відповідача на те, що трудовий стаж, набутий позивачем на підприємствах, які на час звернення із заявою про призначення пенсії перебувають на території, що непідконтрольна українській владі й відсутня можливість здійснення перевірки страхового стажу, є безпідставними, оскільки позивач не повинен нести негативні наслідки існування непереборних обставин, які не залежать від його волі, при наявності усіх необхідних документів, які підтверджують його пільговий стаж.

Законодавство не ставить в залежність право особи на отримання пенсії від наявності сумнівів органу Пенсійного фонду у достовірності наданої позивачем довідки.

Щодо періоду навчання позивача суд погоджується з доводами відповідача, що відповідно до п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Зарахування позивача слухачем підготовчих курсів не є свідченням початку навчального періоду. Оскільки позивач зарахований студентом першого курсу денного відділення Комунарського гірничо-металургійного інституту тільки з 16.07.1974, що співпадає з даними диплому серії Г-ІІ №225155, тому саме з цієї дати розпочинається відлік періоду навчання.

З аналогічних підстав суд вважає обґрунтованою вказівку відповідача на дату завершення навчання позивача 27.06.1979, яка зазначена його в дипломі.

За таких обставин, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо незарахування до загального стажу періоду навчання з 05.12.1973 по 01.09.1974 та з 27.06.1979 по 29.09.1979, задоволенню не підлягають.

Суд вважає необґрунтованими вимоги позивача щодо призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на те, що статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» для відповідних категорій осіб передбачено не окремий вид пенсійного забезпечення, а пільгові умови надання пенсій - пенсій за віком. Вид пенсії та порядок її призначення здійснюється на умовах, що визначені Законом №1058-IV. Оскільки вимоги позивача фактично стосуються призначення того самого виду пенсії (пенсії за віком), яка вже призначена, тому вона не може бути призначена повторно. Разом з тим, відповідач повинен відновити виплату пенсії за віком позивача саме на пільгових умовах з урахуванням висновків суду, викладених в описовій частині даного рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачені позивачем судові витрати слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 12, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу період роботи з 03.09.1987 по 01.09.1994.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області відновити виплату пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 14.11.2017, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1409 (одна тисяча чотириста дев'ять) грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана з врахуванням особливостей закріплених п. 15.5 Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя В.В. Гаращенко