Справа № 500/2283/18
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/2283/18

17 січня 2019 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

за участю: секретаря судового засідання Риндюк В.Т.

представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2

представника відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Сліворського О.Ю., довіреність №11/01/27-2017 від 10.01.2017

свідка ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

29 жовтня 2018 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області (далі - ГУНП в Тернопільській області) про зобов'язання вчинити певні дії, в якій позивач просить: - визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області Яцуха С.С. "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" №2789 від 28.09.2018, відповідно до якого позивача як оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Кременецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області звільнено зі служби в Національній поліції України;

- визнати протиправним та скасувати наказ т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області Яцуха С.С. "По особовому складу" №295 о/с від 28.09.2018 в частині звільнення позивача як оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Кременецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію";

- зобов'язати відповідача поновити позивача службі в поліції та на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Кременецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28.09.2018 за місцем фактичного проживання позивачу представники відповідача вручили копії спірних наказів т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області Яцуха С.С. від 28.09.2018 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" №2789 і "По особовому складу" №295 о/с про звільнення зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) Закону України "Про Національну поліцію". За відсутності опису ознак дисциплінарного правопорушення відповідач ототожнив ознаки кримінального правопорушення за вчинення якого він підозрюється у кримінальному провадженні №0000158 з ознаками дисциплінарного проступку, що свідчить про незаконність звільнення позивача зі служби в поліції.

Вважаючи вказані накази такими, що порушують права позивача та виданими Головним управлінням Національної поліції в Тернопільській області за відсутності належних на те правових підстав і з порушенням встановленого порядку, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 26.11.2018.

20.11.2018 від відповідача по справі через відділ документального забезпечення суду надійшов відзив на позов, в якому Головне управління Національної поліції України в Тернопільській області просить в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування окремих положень індивідуальних актів - наказів про звільнення зі служби в поліції відмовити.

26.11.2018 в судовому засіданні розгляд справи відкладено на 10.12.2018 і в подальшому в порядку статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України відкладалися на 03.01.2019 і 10.01.2019.

В судовому засіданні 10.01.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з мотивів, викладених у позовній заяві та просив задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позову з підстав, наведених у відзиві на позов, зазначивши, що оскаржені накази ГУНП в Тернопільській області прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України а тому законні підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Заслухавши пояснення учасників справи та свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

03.08.2018 до ГУНП в Тернопільській області із Тернопільського управління ДВБ НП України надійшла інформація про те, що 30.07.2018, прокуратурою Тернопільської області за матеріалами Тернопільського управління ДВБ НП України внесено відомості до ЄРДР про відкриття кримінального провадження №0000158 за частиною 3 статті 368 КК України за фактом вимагання неправомірної вигоди в сумі 1000 доларів США у підозрюваного в кримінальному провадженні №0000270 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 185 КК України гр. Ч. оперуповноваженим СКП Кременецького ВП Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_1 за вирішення питання про закриття кримінального провадження.

Наказом ГУНП в Тернопільській області від 03.08.2018 року №2267 за фактами викладеними у інформації Тернопільського управління ДВБ НП України призначено службове розслідування.(арк.спр.27)

Встановлено, що 01.08.2018 в ході спільної операції Тернопільського управління ДВБ НП України з ВБКОЗ УСБ України в Тернопільській області, в результаті проведених НС(Р)Д, передбачених статтями 260, 271 КПК України у м. Кременець близько 20:00 після отримання грошових коштів в сумі 1000 доларів США був затриманий місцевий житель гр. М, (посередник в отриманні неправомірної вигоди).

В ході огляду місця події в кишені куртки гр. М. виявлено та вилучено предмет неправомірної вигоди - грошові кошти в сумі 1000 доларів США.

01.08.2018 гр. М. затримано в порядку статті 208 КПК України та 02.08.2018 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України.

03.08.2018 старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 також повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 06.08.2018 до позивача застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.(арк.спр.37)

Наказом ГУНП в Тернопільській області від 07.08.2018 року №2295 на виконання ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.08.2018 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 відсторонено від посади оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Кременецького ВП ГУНП в області.(арк.спр.36)

В ході проведення службового розслідування позивачу 07.08.2018 і 03.09.2018 було запропоновано надати пояснення щодо описуваних подій, однак від надання пояснень відмовився з посиланням на статтю 63 Конституції України.(арк.спр.39,52)

Згідно пояснень заступника начальника відділу поліції - начальника сектору кримінальної поліції Кременецького відділу поліції ГУНП в Тернопільській області майора поліції ОСОБА_7, старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 особисто доводилися вимоги Закону України "Про запобігання корупції" та недопущення порушення службової дисципліни, а також проводилась роз'яснювальна робота щодо недопущення порушень службової дисципліни та відповідальність за вчинення таких порушень.(арк.спр.33-34)

Пояснення безпосереднього керівника позивача підтверджується відомістю про доведення до особового складу Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області доручення ГУНП в Тернопільській області від 05.07.2017 №434/01/2-2017 "Про додаткове вивчення антикорупційного законодавства та порядок реагування на пропозиції чи обіцянки щодо неправомірної вигоди".(арк.спр.30-32)

З пояснення ОСОБА_8 від 26.09.2018 видно наявність неділових стосунків між ним та старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1(арк.спр.42-43)

Відповідно до висновку службового розслідування за фактами відкриття кримінального провадження №0000158 за частиною 3 статті 368 КК України від 27.09.2018 в ході проведення службового розслідування встановлені факти грубих порушень законності та службової дисципліни з боку позивача, які проявилися в порушенні вимог статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказу НПУ від 09.11.2016 №1179 "Про затвердження Правил етичної поведінки поліцейських", що виразилося у підтриманні неділових стосунків оперуповноваженого СКП Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 Так, позивач підтримував позаслужбові стосунки із громадянином, що в подальшому призвело до скоєння надзвичайної події, чим допустив грубе порушення службової дисципліни з мотивів явної неповаги до суспільства, а також підривові авторитету Національної поліції України та довіри громадян щодо спроможності поліцейських протидіяти злочинності.

Причинами та умовами, що сприяли допущенню вказаних вище грубих порушень законності та службової дисципліни, є низькі моральні та професійні якості старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1, а також відсутність належного контролю за діями підлеглих з боку керівництва Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області".(арк.спр.44-48)

За результатами службового розслідування 28.09.2018 ГУНП в Тернопільській області прийнято наказ за №2789 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", яким позивача за грубе порушення службової дисципліни звільнено зі служби.(арк.спр.49-51)

Наказом Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області від 28.09.2018 №295 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Кременецького відділу поліції ГУ Національної поліції в Тернопільській області з 28.09.2018 звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).(арк.спр.6,26)

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (надалі - Закон №580-VІІІ).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №580-VІІІ, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону №580-VІІІ поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

За змістом частини першої статті 59 Закону №580-VІІІ служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно зі статтею 18 Закону №580-VІІІ, поліцейський зобов'язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов'язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов'язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред'явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

Додаткові обов'язки, пов'язані з проходженням поліцейським служби в поліції, можуть бути покладені на нього виключно законом.

Відповідно до пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 №1179 під час виконання службових обов'язків поліцейський, зокрема, повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Відповідно до частин першої та другої статті 19 Закону №580-VІІІ, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

За нормами пункту 6 частини 1 статті 77 Закону №580-VІІІ поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

До набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2018 №2337-VIII, яким затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України, підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності визначаються Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 №3460-IV (надалі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів Національної поліції України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об'єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Підставою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку - невиконання чи неналежне виконання ним службової дисципліни (стаття 2 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до статті 3 Дисциплінарного статуту начальник - особа начальницького складу, яка має право віддавати накази та розпорядження, застосовувати заохочення і накладати дисциплінарні стягнення або порушувати клопотання про це перед старшим прямим начальником. Начальники, яким особи рядового і начальницького складу підпорядковані по службі хоча б тимчасово, якщо про це оголошено наказом, вважаються прямими. Найближчий до підлеглого прямий начальник є його безпосереднім начальником. Начальники в межах наданих їм повноважень можуть видавати накази, які є обов'язковими для виконання.

Згідно зі статтею 4 Дисциплінарного статуту наказ є формою реалізації службових повноважень особи начальницького складу, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа, якій належить його виконати. Накази можуть даватись як в усній, так і в письмовій формі. У разі одержання наказу від старшого прямого начальника підлеглий зобов'язаний виконати його та повідомити про це свого безпосереднього начальника. Скасувати наказ має право тільки начальник, який видав відповідний наказ, або старший прямий начальник.

Накази повинні бути законними, зрозумілими і виконуватися беззаперечно, точно та у визначений строк. У разі одержання наказу, який суперечить закону, підлеглий не повинен виконувати його, про що повинен негайно поінформувати начальника, який віддав наказ, а в разі підтвердження цього наказу - письмово поінформувати старшого прямого начальника.

Віддання і виконання наказу, який суперечить закону, або невиконання правомірного наказу тягне відповідальність, передбачену цим Статутом та іншими законодавчими актами.

Згідно з статтею 5 Дисциплінарного статуту встановлено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Аналіз наведених положень Дисциплінарного статуту є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Враховуючи вищезазначені приписи, недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування в органах внутрішніх справ - це комплекс заходів, які здійснюються в межах відомчої компетенції з метою уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню дисциплінарного проступку, встановлення ступеня вини особи, яка його вчинила.

Суд зазначає, що мета службового розслідування полягає в тому, щоб повно, об'єктивно та всебічно встановити: обставини (час, місце) і наслідки правопорушення, з приводу якого було призначено розслідування; осіб, винних у правопорушенні, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або створювали загрозу їх спричинення; наявність причинного зв'язку між неправомірним діянням особи, щодо якої призначено службове розслідування, та його наслідками; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів, розпорядчих документів або службових обов'язків, що були порушені; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення, та мотиви протиправної поведінки працівника органів внутрішніх справ і його ставлення до вчиненого.

У статті 14 Дисциплінарного статуту вказано, що перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Згідно з пунктом 2.1 Розділу ІІ Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за №541/23073 підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового і начальницького складу службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчиненнями особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб рядового і начальницького складу чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового і начальницького складу і можуть викликати суспільний резонанс.

Пунктом 5.4 цієї Інструкції встановлено, якщо вину особи рядового і начальницького складу повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Таким чином, повноваження щодо призначення службового розслідування, оцінки результатів його проведення, тяжкості проступку та обставин, за яких його скоєно, розмір заподіяної шкоди, попередньої поведінки винної особи та визнання нею вини тощо, а також безпосередньо затвердження висновку службового розслідування та визначення виду дисциплінарного стягнення, яке слід застосувати до конкретної особи є виключними повноваженнями відповідного керівника.

При цьому, суд вважає твердження представника позивача щодо підписання спірних наказів некомпетентною особою таким, що не відповідає дійсності, оскільки згідно Переліку №5 посадових осіб Національної поліції України, які можуть видавати накази по особовому складу, затвердженого наказом МВС України від 15.06.2018 №511 "Про номенклатуру посад Національної поліції України" накази по особовому складу мають право видавати керівники територіальних органів поліції, або особи, які в установленому порядку тимчасово виконують їх обов'язки.

Таким чином, під час службового розслідування встановлено та не спростовано у ході судового розгляду справи, що позивач мав позаслужбові стосунки із громадянином, що в подальшому призвело до скоєння надзвичайної події, чим допустив грубе порушення службової дисципліни з мотивів явної неповаги до суспільства, а також підривові авторитету Національної поліції України та довіри громадян щодо спроможності поліцейських протидіяти злочинності.

Позивач, як працівник поліції, будучи зобов'язаним, відповідно до статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги поліцейського, неухильно виконувати вимоги статутів і наказів начальників та бути прикладом у дотриманні законності та службової дисципліни, замість того щоб сприяти у зміцненні службової дисципліни, недотримуючись професійної та службової етики, допустив грубе порушення службової дисципліни, що проявилося у підтриманні неділових стосунків.

Факт порушення позивачем службової дисципліни підтверджено належними та допустимими доказами, які встановлені службовим розслідуванням, письмовими поясненнями працівників поліції, а також показами свідка майора поліції ОСОБА_5

Таким чином, суд погоджується з твердженнями представника відповідача про те, що ОСОБА_1 порушив Присягу працівника поліції, вимоги статей 1, 2, 7 Дисциплінарного статуту, пункт 1 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", вимоги Правил етичної поведінки поліцейських, тобто скоїв вчинок, який дискредитує звання поліцейського Національної поліції України.

Як вбачається зі змісту оскаржених наказів, позивача звільнено саме за грубе порушення службової дисципліни. Тобто в даному випадку звільнення за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення поліцейського, яке ніяк не пов'язано з кінцевим рішенням у кримінальній справі.

Приписами статті 5 Дисциплінарного статуту визначено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

При цьому, право накладати дисциплінарні стягнення відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту віднесено до компетенції відповідача за результатом службового розслідування та не пов'язано з рішенням суду за наслідками розгляду справи про кримінальне правопорушення.

В той же час суд погоджується з аргументами представника відповідача про те, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 став саме дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у порушення службової дисципліни, що свідчить про його низькі морально-ділові якості, суперечить інтересам законності, компрометує звання поліцейського. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією порушника дисципліни.

Слід звернути увагу, що реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов'язана із порушенням кримінальної справи та набрання чинності вироком суду. А наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" у разі встановлення службового розслідування невиконання чи неналежного виконання поліцейським службової дисципліни, що узгоджується з висновком Верховного суду у постанові від 02.10.2018 у справі №815/4463/17 (провадження №К/9901/38055/18).

Окрім того, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що в силу положень частини першої статті 64 Закону №580-VІІІ особа, яка вступає на службу в поліцію, складає Присягу на вірність Українському народові.

Аналіз тексту Присяги поліцейського є підставою для висновку, що в основу поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Працівник поліції покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх невиконання.

З огляду на викладене, суд зазначає, що до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 правомірно застосовано крайній захід дисциплінарного впливу - звільнення зі служби в Національній поліції України.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.04.2018 (справа №800/547/17) зауважила на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики (див. mutatis рішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі "C.v. the" про неприйнятність заяви №11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі "Ringvold v. Norway", заява №34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, суд, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів учасників справи, дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, (зареєстрований АДРЕСА_2) м. Кременець, Тернопільська область, 47003, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Валова 11, м. Тернопіль, 46001, ) про зобов'язання визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Яцуха С.С. "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" №2789 від 28.09.2018, наказ т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Яцуха С.С. "По особовому складу" №295 о/с від 28.09.2018 в частині звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1, оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Кременецького відділу поліції ГУ Національної поліції в Тернопільській області з 28.09.2018 зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію"; зобов'язання Головного управління Національної поліції в Тернопільській області поновити ОСОБА_1 на службі в поліції та на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Кременецького відділу поліції ГУ Національної поліції в Тернопільській області і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 січня 2019 року.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна:

Суддя Мартиць О.І.