Справа № 743/120/19
Суддя: Сташків В. Б.
Дата ухвалення: 2019-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/120/19
Провадження № 2-а/743/27/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2019 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді СТАШКІВА В.Б.,

за участю: - секретаря судового засідання НЕРУС Н.І.,

- перекладача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції з Дзержинським районним судом м. Харкова),

учасники справи: - представник ГУДМС України в Харківській області

ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції з Дзержинським

районним судом м. Харкова),

- громадянин ОСОБА_3 Республіки Пакистан ОСОБА_4 МУНІР (NASIR MUHAMMAD TOQEER), ІНФОРМАЦІЯ_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ріпки в залі суду справу

за позовом Головного управління Державної міграційної служби України

в Харківській області

до громадянина ОСОБА_3 Республіки Пакистан ОСОБА_4

МУНІР, ІНФОРМАЦІЯ_1

про продовження строку затримання,

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позиції позивача та відповідача, їх заяви (клопотання), інші процесуальні дії у справі.

21 січня 2019 р. ГУДМС України в Харківській області звернулось до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до громадянина ОСОБА_3 Республіки Пакистан ОСОБА_4 МУНІР, ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому ставилось питання про продовження строку затримання останнього на 6 місяців, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 серпня 2018 року було примусово видворено за межі території України громадянина ОСОБА_3 Республіки Пакистан ОСОБА_4 МУНІР, ІНФОРМАЦІЯ_1 та затримано останнього, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні терміном до 6 місяців. Вказують, що строк затримання відповідача закінчується 22 лютого 2019 р., а на даний час неможливо забезпечити його примусове видворення, останнього не ідентифіковано, ними не одержано від Державної міграційної служби відповідей на запити про розгляд питання щодо ідентифікації громадянина ОСОБА_3 Республіки Пакистан ОСОБА_4 МУНІР, ІНФОРМАЦІЯ_1 та документування даного громадянина свідоцтвом про повернення до Народної Республіки Бангладеш.

Ухвалою судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 24 січня 2019 р. відкрито провадження по справі та призначено її на 25 січня 2019 р. в режимі відеоконференції з Дзержинським районним судом м. Харкова.

В судовому засіданні:

- представник ГУДМС України в Харківській області ОСОБА_2 позов підтримав, з підстав вказаних в ньому. Додатково вказав, що ні відповідач, ні його родичі копії паспорту їм не надавали;

- громадянин ОСОБА_3 Республіки Пакистан ОСОБА_4 МУНІР (NASIR MUHAMMAD TOQEER), ІНФОРМАЦІЯ_1 заперечував проти задоволення позову та про продовження йому строку затримання до 6 місяців, так як він бажає покинути територію України та самостійно повернутися до ОСОБА_3 Республіки Пакистан негайно, так як має проблеми зі здоров'ям. Надав мобільний носій з копією паспорта громадянина ОСОБА_3 Республіки Пакистан, виданого уповноваженими органами на прізвище ОСОБА_4 МУНІР (NASIR MUHAMMAD TOQEER), ІНФОРМАЦІЯ_1, № BU9821232, який дійсний з 29.08.2015 р. по 29.08.2020 р..

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що:

- 17 серпня 2018 р. працівниками ГУНП в Харківській області спільно з працівниками ГУДМС України в Харківській області під час проведення цільового профілактичного заходу з виявлення іноземців та ОБГ, які нелегально перебувають на території м. Харкова, було виявлено громадянина ОСОБА_3 Республіки Пакистан ОСОБА_4 МУНІР, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться на території України незаконно, у нього були відсутні документи, що посвідчують його особу та громадянську приналежність за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та уповноваженими особами ГУДМС України в Харківській областіприйнято рішення про примусове повернення за межі України відповідача по справі з зобовязанням останнього покинути територію України у термін до 20.08.2018 р.;

- 22 серпня 2018 р. уповноваженими особами ГУДМС України в Харківській областіприйнято рішення про поміщення громадянина ОСОБА_3 Республіки Пакистан ОСОБА_4 МУНІР, ІНФОРМАЦІЯ_1 до Чернігівського ПТПІ;

- рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 серпня 2018 року було примусово видворено за межі території України громадянина ОСОБА_3 Республіки Пакистан ОСОБА_4 МУНІР, ІНФОРМАЦІЯ_1 та затримано останнього, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні терміном до 6 місяців;

- 23 серпня 2018 р. громадянина ОСОБА_3 Республіки Пакистан ОСОБА_4 МУНІР, ІНФОРМАЦІЯ_1, за актом приймання-передавання іноземця або особи без громадянства, передано до Чернігівського ПТПІ;

- ОСОБА_4 МУНІР (NASIR MUHAMMAD TOQEER), ІНФОРМАЦІЯ_1 документований паспортом громадянина ОСОБА_3 Республіки Пакистан № BU9821232, який дійсний з 29.08.2015 р. по 29.08.2020 р.;

- згідно Листів від 10.09.2018 р. № 6301.8.3-19980/63.2-18, від 30.10.2018 р. № 6301.8.3/24956-18, від 12.12.2018 р. № 6301.8.3/30395-18, ГУДМС України в Харківській області зверталось до Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби щодо сприяння в ідентифікації громадянина ОСОБА_3 Республіки Пакистан ОСОБА_4 МУНІР, ІНФОРМАЦІЯ_1 та документування даного громадянина, свідоцтвом про повернення на Батьківщину;

- відповіді на вказані листи, адресовані Державній міграційній службі України на одержали.

Джерела права застосовані (не застосовані) судом.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

Ст. 16 вказаного Закону передбачає, що паспортний документ іноземця це документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що підтверджує громадянство іноземця, посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, надає право на в'їзд або виїзд з держави і визнається Україною.

Таким чином, документом, який надає право іноземцю на виїзд є паспортний документ іноземця, виданий уповноваженим органом іноземної держави та визнається Україною.

Стаття 30 вказаного Закону регламентує, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше як на 18 місяців (ч. 4).

Аналогічні положення викладені в пункті 12 Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.02.2016 №141.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 289 КАС України.

Згідно ч.ч. 11, 13 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців. Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Згідно пп. f п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції може бути виправдане у відповідності до другої частини статті 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод запитами від компетентних органів, навіть якщо офіційне прохання або наказ про екстрадицію не видано, оскільки такі запити можуть вважатися «заходами» в розумінні цього положення ("Х проти Швейцарії", рішення Комісії від 9 грудня 1980 року).

П. 2.7 Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 р. № 353/271/150 детально описує вжиття компетентними органами заходів щодо ідентифікації та документування іноземців та передбачає, що:

- у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу);

- у разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС;

- у разі відсутності відповіді від компетентних органів країни походження іноземця запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Оцінка суду.

Оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що особа відповідача ОСОБА_4 МУНІР (NASIR MUHAMMAD TOQEER), 10.04.1989 року є ідентифікованою та його особа підтверджується копією паспорта громадянина ОСОБА_3 Республіки Пакистан № BU9821232, який дійсний з 29.08.2015 р. по 29.08.2020 р., що виключає процедуру ідентифікації відповідача.

В даному випадку, у звязку з відсутністю відповіді від Департаменту консульської служби МЗС на вказаний лист позивача, у зв'язку з тим, що відповідач копію паспортного документу пред'явив суду тільки під час даного судового засідання, НА МОБІЛЬНОМУ НОСІЇ, та не пред'являв її особисто компетентним органам, у зв'язку з тим, що, на даний час, достеменно невідома доля оригіналу паспортного документа, який дає право на виїзд з України, суд приходить до висновку, що забезпечити процедуру видворення громадянина ОСОБА_3 Республіки Пакистан ОСОБА_4 МУНІР (NASIR MUHAMMAD TOQEER), ІНФОРМАЦІЯ_1 не видається за можливе, а тому наявні визначені ст. 289 КАС України підстави для продовження строку затримання відповідача в Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення його за межі України.

Вказане узгоджується з позицією Шостого апеляційного адміністративного суду, яка викладена в постановах від 30.10.2018 р. (Справа № 743/1450/18), від 24.10.2018 р. (Справа № 743/1376/18) та від 20.12.2018 р. (Справа № 743/1676/18).

Враховуючи наведене, слід продовжити строк затримання громадянина ОСОБА_3 Республіки Пакистан ОСОБА_4 МУНІР (NASIR MUHAMMAD TOQEER), ІНФОРМАЦІЯ_1 до 25 липня 2019 року включно в Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення його за межі України, що еквівалентно 6 місяцям, з часу винесення даного рішення, задовольнивши позов частково.

Керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 9, 241-246, 250, 289 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області задовольнити частково.

Продовжити строк затримання громадянина ОСОБА_3 Республіки Пакистан ОСОБА_4 МУНІР (NASIR MUHAMMAD TOQEER), ІНФОРМАЦІЯ_1 до 25 липня 2019 року включно в Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення його за межі України.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржена до ШОСТОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ в десятиденний строк з дня його проголошення.

Головуючий В.Б.Сташків

Текст рішення виготовлено та

підписано 25 січня 2019 року.