Справа № 826/10115/18
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2019-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 січня 2019 року №826/10115/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Шрамко Ю.Т., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства охорони здоров'я України

третя особа: Голова комісії з реорганізації державного підприємства «Спеціалізована медико - санітарна частина №18 Міністерства охорони здоров'я України» Головачев Ігор Миколайович

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства охорони здоров'я України (далі по тексту - відповідач, МОЗ України), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Голова комісії з реорганізації державного підприємства «Спеціалізована медико - санітарна частина №18 Міністерства охорони здоров'я України» Головачев Ігор Миколайович (далі по тексту - третя особа), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства охорони здоров'я України при розгляді скарги на дії Голови комісії з реорганізації державного підприємства «Спеціалізована медико - санітарна частина №18 Міністерства охорони здоров'я України» Головачева Ігоря Миколайовича;

- зобов'язати Міністерство охорони здоров'я України розглянути скаргу на дії Голови комісії з реорганізації державного підприємства «Спеціалізована медико - санітарна частина №18 Міністерства охорони здоров'я України» Головачева Ігоря Миколайовича відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 17 січня 2003 року на підставі Наказу Міністерства охорони здоров'я України №17 створено Державне підприємство «Спеціалізована медико - санітарна частина №18 Міністерства охорони здоров'я України».

26 квітня 2018 року Міністерством охорони здоров'я України видано наказ №781 «Про реорганізацію Державного підприємства «Спеціалізована медико - санітарна частина №18 Міністерства охорони здоров'я України», відповідно до якого, підприємство підлягає реорганізації шляхом приєднання до Державного закладу «Республіканська клінічна лікарня Міністерства охорони здоров'я України», який є правонаступником всього майна, усіх прав та обов'язків підприємства.

Головою комісії з реорганізації державного підприємства «Спеціалізована медико - санітарна частина №18 Міністерства охорони здоров'я України» визначено Головачева Ігоря Миколайовича, який приступив до виконання своїх обов'язків відповідно до наказу від 26 квітня 2018 року №1-о.

Крім того, позивач у позовній заяві зазначив, що він є головним лікарем державного підприємства «Спеціалізована медико - санітарна частина №18 Міністерства охорони здоров'я України» та має трудові відносини з Міністерством охорони здоров'я України на підставі контракту від 18 травня 2017 року №896.

24 травня 2018 року позивачем подана скарг на В.о. заступника Уляну Супрун, в якій зазначено, що відповідно до Наказу Голови комісії з реорганізації від 18 травня 2018 року №18-05-о перенесено робоче місце позивача до кабінету №31, який розміщено у Державному закладі «Республіканська клінічна лікарня Міністерства охорони здоров'я України».

Згідно з довіреністю Голови комісії з реорганізації від 04 травня 2018 року №1 позивача, як головного лікаря, уповноважено ставити від імені керівника підприємства свій власноручний підпис виключно на медичній документації, яка оформляється та вимагає підпису керівника закладу охорони здоров'я.

Відповідно до листа державного секретаря Янчук А. від 26 квітня 2018 року №11.3-15/733/10703 позивача попередили про наступне звільнення з посади директора Державного підприємства.

Після ознайомлення з наказом Голови комісії з реорганізації від 18 травня 2018 року №18-05-о, відповідно до якого було перенесено робоче місце позивача, як зазначив останній у позовній заяві, він змушений був написати службову записку, проте, відповіді на неї протягом робочого часу не отримав.

Також, позивач у позовній заяві наголосив на тому, що відповідно до пункту 1.2. наказу №18-05-о не зазначено повної адреси, куди переміщено його робоче місце. В той час, коли у пункті 3 цього наказу зазначено, що не пізніше 09:00 21 травня 2018 року прийняти актом прийому - передачі робоче місце, а у пункті 4 встановлено обов'язок суворо дотримуватися трудової дисципліни щодо перебування протягом встановленого робочого часу на робочому місці, визначеному наказом.

21 травня 2018 року позивач, з метою уникнення протиріч та непорозумінь, порушень трудового законодавства, на виконання наказу №18-05-о, змушений був звернутися до керівника Державного закладу «Республіканська клінічна лікарня Міністерства охорони здоров'я України» з заявою про ознайомлення з наказом керівника цього закладу, яким закріплено за позивачем кабінет №31, який розміщено у Державному закладі «Республіканська клінічна лікарня Міністерства охорони здоров'я України».

Відповідно до резолюції головного лікаря Державного закладу «Республіканська клінічна лікарня Міністерства охорони здоров'я України» на вказаній вище заяві позивача, наказ по закладу щодо виділення кабінету №31 відсутній. При наданні наказу з Міністерства охорони здоров'я України кабінет буде виділений.

У зв'язку з чим, як вказав позивач, він змушений був написати службову записку щодо роз'яснення виконання Наказу №18-05-о на ім'я Голови комісії з реорганізації.

Листом від 23 травня 2018 року за вих. №23/05/18-1 позивача повідомлено про те, що повноваження щодо підписання медичної документації буде передано особі, яка за своїми моральними та діловими якостями зможе належним чином забезпечити координацію здійснення підприємством медичної практики. Рішення про переміщення робочого місця головного лікаря Державного підприємства «Спеціалізована медико - санітарна частина №18 Міністерства охорони здоров'я України» було закріплене наказом Міністерства охорони здоров'я України від 21 травня 2018 року №969 і саме його приписами спростовуються доводи про відсутність у голови комісії відповідних повноважень, а також наголошено, що виконання Наказу №18-05-о повинно здійснюватися шляхом оформлення відповідного акту прийому - передачі робочого місця та застережено позивача, що не виконання приписів наказу №18-05-о є грубим порушенням трудової дисципліни та тягне за собою наслідки, передбачені законодавством України.

При цьому, позивач у своїй позовній заяві зазначив, що пунктом 1 Наказу від 21 травня 2018 року №969 зобов'язано його та директора Державного закладу «Республіканська клінічна лікарня Міністерства охорони здоров'я України» забезпечити дотримання трудового законодавства при переведенні працівників державного підприємства «Спеціалізована медико - санітарна частина №18 Міністерства охорони здоров'я України» до Державного закладу «Республіканська клінічна лікарня Міністерства охорони здоров'я України» у зв'язку з реорганізацією підприємства.

У підпункті 1 пункту 2 вказаного вище Наказу зазначено про обов'язок позивача забезпечити здійснення заходів, зазначених у пункті 1 цього наказу за адресою: місто Київ, вулиця Сагайдачного, 10, третій поверх, кабінет 31.

Тобто, на думку позивача, фактично його обов'язком є забезпечення заходів щодо переведення працівників підприємства до державного закладу у зв'язку з реорганізацією за адресою: кабінет №31 на третьому поверсі по вулиці Саксаганського, 10, проте, не зазначено, що за ним, як за головним лікарем підприємства, закріплено робоче місце за вказаною адресою.

Крім того, позивач у позовній заяві зазначає, що у своїй скарзі до Міністерства охорони здоров'я України від 29.05.2018 р. просив розглянути скаргу у строки, визначені законодавством України.

У відповідь на скаргу позивач отримав лист Міністерства охорони здоров'я України від 13 червня 2018 року №14-09/К-7675/7540, в якому зазначено про опрацювання вказаної вище скарги позивача, а також містяться посилання на законодавство України.

На думку позивача, його скарга на дії Голови комісії з реорганізації Головачева І.М. не була розглянута відповідно до чинного законодавства, проігноровано прохання позивача бути присутнім на розгляді скарги та не зрозуміло суть прийнятого рішення, а також не проведено перевірки відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян». Що стало підставою для звернення позивача до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначив, що Наказом Міністерства охорони здоров'я України №781 від 25 квітня 2018 року прийнято рішення про реорганізацію Державного підприємства «Спеціалізована медико - санітарна частина №18 Міністерства охорони здоров'я України».

З метою дотримання прав трудового законодавства під час реорганізації, Міністерство охорони здоров'я України прийнято наказ від 18 травня 2018 року №969 «Про заходи пов'язані з реорганізацією державного підприємства «Спеціалізована медико - санітарна частина №18 Міністерства охорони здоров'я України».

29 травня 2018 року на адресу відповідача надійшла скарга головного лікаря Державного підприємства «Спеціалізована медико - санітарна частина №18 Міністерства охорони здоров'я України» ОСОБА_1

Листом від 13 червня 2018 року №14-09/к-7675/7540-зв Міністерство охорони здоров'я України надало відповідь заявнику.

При цьому, представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначив, що позивач просив у скарзі скасувати Наказ Голови комісії з реорганізації від 18 травня 2018 року №1805-о, проте, відповідно до вимог чинного законодавства України, не передбачено права органу управління на скасування наказів голови комісії з реорганізації (ліквідації, припинення).

Тому, з урахуванням положень чинного законодавства, відповідачем розглянуто скаргу позивача в межах повноважень, в порядку та спосіб, визначені Законом, а за наслідками розгляду скарги позивача не позбавлено можливості реалізувати право на оскарження рішення голови комісії з реорганізації в судовому порядку, у зв'язку з чим, просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Третя особа будь - яких письмових пояснень щодо позовної заяви не надав з невідомих суду причин.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з наданої суду копії Контракту №896 з керівником підприємства, що є у державній власності від 18 травня 2017 року, укладеного між Міністерством охорони здоров'я України та ОСОБА_1, останній призначений на посаду головного лікаря Державного підприємства «Спеціалізована медико - санітарна частина №18 Міністерства охорони здоров'я України» на термін дії з 18 травня 2017 року по 18 травня 2022 року.

25 квітня 2018 року Міністерством охорони здоров'я України видано наказ №781 «Про реорганізацію Державного підприємства «Спеціалізована медико - санітарна частина №18 Міністерства охорони здоров'я України», відповідно до якого, прийнято рішення реорганізувати Державне підприємство «Спеціалізована медико - санітарна частина №18 Міністерства охорони здоров'я України», що знаходиться за адресою: 04073, місто Київ, проспект Степана Бандери, 19 шляхом приєднання до Державного закладу «Республіканська клінічна лікарня Міністерства охорони здоров'я України», що знаходиться за адресою: 04053, місто Київ, вулиця Ю. Коцюбинського, будинок 9, а також установлено, що Державний заклад «Республіканська клінічна лікарня Міністерства охорони здоров'я України» є правонаступником всього майна, усіх прав та обов'язків Державного підприємства «Спеціалізована медико - санітарна частина №18 Міністерства охорони здоров'я України», утворено комісію з реорганізації Державного підприємства «Спеціалізована медико - санітарна частина №18 Міністерства охорони здоров'я України» та затверджено її склад.

Так, у додатку до вказаного вище Наказу №781 від 25 квітня 2018 року «Склад комісії з реорганізації державного підприємства «Спеціалізована медико - санітарна частина №18 Міністерства охорони здоров'я України» Головою Комісії з реорганізації визначено юриста консультанта Державного закладу «Республіканська клінічна лікарня Міністерства охорони здоров'я України» Головачева І.М.

Відповідно до Наказу від 26 квітня 2018 року №1-О «Про виконання наказу МОЗ України від 25 квітня 2018 року №781» Головачев Ігор Миколайович приступив до виконання обов'язків голови комісії з реорганізації Державного підприємства «Спеціалізована медико - санітарна частина №18 Міністерства охорони здоров'я України».

Також з матеріалів справи вбачається, що Головного лікаря Державного підприємства «Спеціалізована медико - санітарна частина №18 Міністерства охорони здоров'я України» ОСОБА_1 листом від 26 квітня 2018 року №11.3-15/733/10703 попереджено про наступне звільнення з посади директора підприємства 26 червня 2018 року за пунктом 1 статті 40 КЗпП України у зв'язку зі змінами в організації виробництва та на підставі підпункту г) пункту 33 контракту від 18 травня 2017 року №896.

04 травня 2018 року Головою комісії з реорганізації на ім'я ОСОБА_1 видано довіреність, відповідно до якого останнього уповноважено виключно на підписання від імені підприємства медичної документації (затверджених форм медичних документів), яка оформляється уповноваженими особами Державного підприємства «Спеціалізована медико - санітарна частина №18 Міністерства охорони здоров'я України» у відповідності з вимогами чинного законодавства України.

У відповідності до Наказу Голови комісії з реорганізації від 18 травня 2018 року №18-05-о прийнято рішення про перенесення робочого місця головного лікаря - ОСОБА_1 до кабінету №31, що знаходиться на 3 (третьому) поверсі приміщення за адресою: місто Київ, будинок 10, у якому розміщено державний заклад «Республіканська клінічна лікарня Міністерства охорони здоров'я України» та закріплено за ОСОБА_1 кабінет №31, що знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Саксаганського, будинок 10, у якому розміщено Державний заклад «Республіканська клінічна лікарня Міністерства охорони здоров'я України».

Також, у відповідності до пункту 3 та 4 цього ж Наказу прийнято рішення про те, що Головному лікарю ОСОБА_1 не пізніше 09:00 21 травня 2018 року прийняти за відповідним актом прийому - передачі робоче місце та суворо дотримуватися трудової дисципліни щодо перебування протягом встановленого робочого часу на робочому місці визначеному цим наказом.

18 травня 2018 року позивач звернувся до Голови комісії з реорганізації зі службовою запискою, відповідно до якої, з метою уникнення в подальшому протиріч та непорозумінь, уникнення порушень трудового законодавства, просив роз'яснити йому, в який спосіб виконувати наказ від 18 травня 2018 року №18-05-о, у тому числі, на якій правовій підставі закріплено його робоче місце в Державному закладі, з яким у позивача немає трудових відносин, оскільки за контрактом він обіймає посаду керівника Державного підприємства за адресою: місто Київ, проспект Степана Бандери, 19.

21 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Головного лікаря Державного закладу «Республіканська клінічна лікарня Міністерства охорони здоров'я України» з заявою, яка зареєстрована за вх. №7/1378, відповідно до якої, позивач просив ознайомити його з наказом керівника Державного закладу «Республіканська клінічна лікарня Міністерства охорони здоров'я України», яким закріплено за позивачем робоче місце, а саме кабінет №31 на третьому поверсі у приміщенні державного закладу. Оскільки позивач не є працівником цього державного закладу.

Зі змісту резолюції головного лікаря Державного закладу «Республіканська клінічна лікарня» вбачається, що станом на 21 травня 2018 року на 10 годину 00 хвилин був відсутній наказ по закладу щодо виділення кабінету №31 по вулиці Сагайдачного, 10. При наданні наказу Міністерства охорони здоров'я України буде наданий.

В той же час, згідно з наданою суду копією Наказу Міністерства охорони здоров'я України «Про заходи пов'язані з реорганізацією Державного підприємства «Спеціалізована медико - санітарна частина №18 Міністерства охорони здоров'я України» від 21 травня 2018 року № 969, зобов'язано Головного лікаря Державного підприємства «Спеціалізована медико - санітарна частина №18 Міністерства охорони здоров'я України» ОСОБА_1 та Головного лікаря Державного закладу «Республіканська клінічна лікарня Міністерства охорони здоров'я України» Коломейчука В.М. забезпечити дотримання трудового законодавства при переведенні працівників Державного підприємства «Спеціалізована медико - санітарна частина №18 Міністерства охорони здоров'я України» до Державного закладу «Республіканська клінічна лікарня» у зв'язку реорганізацією Державного підприємства «Спеціалізована медико - санітарна частина №18 Міністерства охорони здоров'я України».

Пунктом 2 вказаного вище наказу передбачено, що директору Державного підприємства «Спеціалізована медико - санітарна частина №18 Міністерства охорони здоров'я України» ОСОБА_1 наказано забезпечити здійснення заходів, зазначених у пункті 1 цього наказу, за адресою: вулиця Сагайдачного, 10, 3 (третій) поверх, кабінет 31.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що листом від 23 травня 2018 року за вих. №23/05/18-1 Голова комісії з реорганізації повідомив ОСОБА_1 з приводу порушених у службовій записці питань, у тому числі, надано роз'яснення, що на підставі службової записки Голови комісії з реорганізації рішення про переміщення робочого місця головного лікаря Державного підприємства «Спеціалізована медико - санітарна частина №18 Міністерства охорони здоров'я України» було також закріплено наказом Міністерства охорони здоров'я України від 21 травня 2018 року №969, і саме його приписами, як зазначено у листі, спростовуються доводи про відсутність у Голови комісії відповідних повноважень.

Не погоджуючись з Наказом Голови комісії з реорганізації від 18 травня 2018 року №18-05-о про перенесення робочого місця до Державного закладу «Республіканська клінічна лікарня Міністерства охорони здоров'я України» ОСОБА_1 29 травня 2018 року звернувся до Міністерства охорони здоров'я України зі скаргою на дії Голови комісії з реорганізації Державного підприємства «Спеціалізована медико - санітарна комісія №18 Міністерства охорони здоров'я України» Головачева І.М.

Зокрема, у вказаній скарзі позивач посилався на аналогічні підстави, які зазначені у даній позовній заяві та просив розглянути дану скаргу у строки, визначені законодавством України, скасувати наказ Голови комісії з реорганізації від 18 травня 2018 року №18-05-о про перенесення його робочого місця до Державного закладу «Республіканська клінічна лікарня Міністерства охорони здоров'я України» та при розгляді скарги надати можливість взяти участь у перевірці поданої скарги.

При цьому, звертаючись до Міністерства охорони здоров'я України, ОСОБА_1 посилався на положення Закону України «Про звернення громадян».

Листом від 13 червня 2018 року №14-09/К-7675/7540-зв Міністерством охорони здоров'я України Головному лікарю Державного підприємства «Спеціалізована медико - санітарна частина №18 Міністерства охорони здоров'я України» ОСОБА_1 надано відповідь на його скаргу, відповідно до якої останнього повідомлено про те, що Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 25 квітня 2018 року №781 «Про реорганізацію Державного підприємства «Спеціалізована медико - санітарна частина №18 Міністерства охорони здоров'я України» головою Комісії з реорганізації підприємства є Головачев І.М.

Оскільки вищезазначене підприємство знаходиться в стані реорганізації, Головачев І.М., як голова комісії здійснює повноваження щодо управління справами Державного підприємства «Спеціалізована медико - санітарна частина №18 Міністерства охорони здоров'я України».

Крім того, у листі - відповіді зазначено про те, що наказом Міністерства охорони здоров'я України від 21 травня 2018 року №969 «Про заходи пов'язані з реорганізацією Державного підприємства «Спеціалізована медико - санітарна частина №18 Міністерства охорони здоров'я України» передбачено директору вказаного Державного підприємства забезпечити здійснення заходів, зазначених у пункті 1 цього наказу за адресою: вулиця Сагайдачного, 10, 3 (третій) поверх, кабінет №31.

Також, ОСОБА_1 роз'яснено, що накази Міністерства охорони здоров'я України, видані в межах повноважень, передбачених законом, є обов'язковими до виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, місцевими держадміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності та громадянами.

Вважаючи, що скарга на дії Голови Комісії з реорганізації Головачева І.М. Міністерством охорони здоров'я України не була розглянута відповідно до вимог чинного законодавства України, позивач звернувся до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 №393/96-ВР редакції, що діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Закон України від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР), Положенням про Міністерство охорони здоров'я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року №267 (далі по тексту - Положення №267).

У відповідності до частини 1 статті 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 цього ж Закону передбачено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

У відповідності до статті 4 Закону України від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов'язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Згідно з положеннями частин 1, 4, 6 та 7 статті 5 Закону України «Про звернення громадян», звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення може бути усним чи письмовим.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв'язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв'язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

У відповідності до частини 1 статті 7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Частинами 1 та 3 статті 15 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Частиною 1 статті 16 Закону України від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР передбачено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

В той же час, статтею 18 цього ж Закону визначені права громадянина при розгляді його заяви чи скарги, зокрема, громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви, бути присутнім при розгляді заяви чи скарги, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Абзацами 1, 3, 4, 5, 6 частини 1 статті 19 Закону України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР визначено обов'язок органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб в межах своїх повноважень об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

У відповідності до пункту 1 Положення №267 про Міністерство охорони здоров'я України (МОЗ), Міністерство охорони здоров'я є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

МОЗ є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я, захисту населення від інфекційних хвороб, протидії ВІЛ-інфекції/СНІДу та іншим соціально небезпечним захворюванням, забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження), забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері створення, виробництва, контролю якості та реалізації лікарських засобів, медичних імунобіологічних препаратів і медичних виробів, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, протидії їх незаконному обігу, а також забезпечує формування державної політики у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

У відповідності до підпункту 13 пункту 4 Положення №267, Міністерство охорони здоров'я України відповідно до покладених на нього завдань здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов'язаних з діяльністю Міністерства охорони здоров'я України, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1, користуючись своїм правом, звернувся до Міністерства охорони здоров'я України зі скаргою на дії Голови комісії з реорганізації Державного підприємства «Спеціалізована медико - санітарна частина №18 Міністерства охорони здоров'я України» Головачева І.М, яка відповідає вимогам Закону України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 №393/96-ВР, в частині протиправності дій останнього щодо прийняття ним наказу про переміщення робочого місця позивача за відсутності відповідного наказу Міністерства охорони здоров'я України.

В той же час, аналіз наведених вище норм діючого на момент виникнення спірних правовідносин законодавства України, дозволяє суду дійти висновку про те, що розглядаючи скаргу позивача Міністерство охорони здоров'я України зобов'язано було в межах своїх повноважень перевірити обставини, на які ОСОБА_1 посилався у своїй скарзі, надати їм відповідну оцінку, запросити скаржника, зокрема, ОСОБА_1 на засідання відповідного органу, що розглядає скаргу, оскільки таке прохання містилося в самій скарзі, у разі визнання скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення, а також у письмовій відповіді зазначити суть прийнятого рішення.

Проте, судом встановлено, що відповідачем вимоги Закону України від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР в описаній вище частині не виконані, зокрема, за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 не прийнято жодного рішення про обґрунтованість або необґрунтованість скарги та не запрошено останнього на засідання органу, який розглядав скаргу.

Більш того, суд вважає за необхідне зазначити, що у листі - відповіді 13 червня 2018 року щодо результатів розгляду скарги ОСОБА_1 відсутні відомості щодо прийнятого відповідачем рішення по суті, оскільки з вказаної відповіді вбачається лише те, що відповідачем підтверджено факт реорганізації Державного підприємства «Спеціалізована медико - санітарна частина №18 Міністерства охорони здоров'я України» та призначення Головою комісії з реорганізації Головачева І.М., а також роз'яснено щодо обов'язковості виконання наказів Міністерства охорони здоров'я України.

У зв'язку із зазначеним, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання протиправною бездіяльності Міністерства охорони здоров'я України, яка полягає у неповному та не всебічному розгляді скарги ОСОБА_1 на дії Голови комісії з реорганізації Державного підприємства «Спеціалізована медико - санітарна частина №18 Міністерства охорони здоров'я України» Головачева І.М., яка надійшла на адресу відповідача 29 травня 2018 року та зареєстрована за №1078 та, відповідно, зобов'язання Міністерства охорони здоров'я України повторно розглянути скаргу позивача на дії Голови комісії з реорганізації державного підприємства «Спеціалізована медико - санітарна частина №18 Міністерства охорони здоров'я України» Головачева Ігоря Миколайовича відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем підтверджено достатніми та належними доказами факту порушення його прав та охоронюваних інтересів в межах спірних правовідносин, в той час як відповідачем не доведено правомірність своїх дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, у суду наявні правові підстави для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням того, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі, суд приходить до висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесених позивачем судових витрат у розмірі 704,80 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Міністерства охорони здоров'я України, яка полягає у неповному та не всебічному розгляді скарги ОСОБА_1 на дії Голови комісії з реорганізації Державного підприємства «Спеціалізована медико - санітарна частина №18 Міністерства охорони здоров'я України» Головачева Ігоря Миколайовича, яка надійшла на адресу Міністерства охорони здоров'я України 29 травня 2018 року та зареєстрована за №1078.

3. Зобов'язати Міністерство охорони здоров'я України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 на дії Голови комісії з реорганізації державного підприємства «Спеціалізована медико - санітарна частина №18 Міністерства охорони здоров'я України» Головачева Ігоря Миколайовича, яка надійшла на адресу Міністерства охорони здоров'я України 29 травня 2018 року та зареєстрована за №1078, відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства охорони здоров'я України (01601, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 7, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко