Справа № 522/15113/18
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Харченко Ю.В.

При секретарі Савулій В.О.

Розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі до Відділу примусового виконнаня рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання неправомірними та скасування постанов від 19.06.2018р. ВП №55885889 щодо стягнення виконавчого збору, від 19.06.2018р. ВП №55885889 щодо стягнення з боржника витрат виконавчого провадження,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 25.09.2018року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за позовом Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі до Відділу примусового виконнаня рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання неправомірними та скасування постанов від 19.06.2018р. ВП №55885889 щодо стягнення виконавчого збору, від 19.06.2018р. ВП №55885889 щодо стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 29.11.2018року адміністративну справу №522/15113/18 за позовом Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі до Відділу примусового виконнаня рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання неправомірними та скасування постанов від 19.06.2018р. ВП №55885889 щодо стягнення виконавчого збору, від 19.06.2018р. ВП №55885889 щодо стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, передано до Одеського окружного адміністративного суду за підсудністю, відповідно до ст.29 КАС України.

10.01.2019р. вищезазначена справа надійшла до Одеського окружного адміністративного суду. У позовній заяві Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі, з урахуванням уточнень, просить суд визнати протиправними та скасувати постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконнаня рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 19.06.2018р. ВП №55885889 щодо стягнення виконавчого збору, від 19.06.2018р. ВП №55885889 щодо стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14.01.2019р. прийнято до свого провадження справу №522/15113/18 за позовом Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі до Відділу примусового виконнаня рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання неправомірними та скасування постанов від 19.06.2018р. ВП №55885889 щодо стягнення виконавчого збору, від 19.06.2018р. ВП №55885889 щодо стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що державним виконавцем Відділу примусового виконнаня рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області не вчинялися жодні дії з метою реалізації заходів примусового виконання рішення, оскільки Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 29.11.2017р. у справі №522/19135/17 Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м.Одесі виконано самостійно.

Відповідач - Відділ примусового виконнаня рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву (від 18.01.2019р. вхід.№ЕП/396/19), наголошуючи, зокрема, на правомірності винесення оскаржуваних Постанов старшого державного виконавця Відділу примусового виконнаня рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 19.06.2018р. ВП №55885889 щодо стягнення виконавчого збору, від 19.06.2018р. ВП №55885889 щодо стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» передбачено стягнення з боржника виконавчого збору одразу з відкриттям виконавчого провадження. Крім того, відповідач стверджує, що Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 29.11.2017р. у справі №522/19135/17 боржником виконано після відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи наявність передбачених приписами ч.9 ст.205 КАС України, підстав, та зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, судом ухвалено рішення щодо розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, 19.06.2018р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щегловою Є.В. винесено Постанову про стягнення виконавчого збору ВП №55885889, якою стягнуто з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі виконавчий збір у сумі 14892грн.

Також, 19.06.2018р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щегловою Є.В. винесено Постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП №55885889, якою стягнуто з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі витрати на проведення виконавчих дій у сумі 122,80грн.

Не погодившись із винесеними головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щегловою Є.В. Постановами від 19.06.2018р. ВП №55885889 щодо стягнення виконавчого збору, від 19.06.2018р. ВП №55885889 щодо стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, позивач - Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі звернулось до суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, оскаржувані позивачем - Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м.Одесі Постанови Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 19.06.2018р. ВП №55885889 щодо стягнення виконавчого збору, від 19.06.2018р. ВП №55885889 щодо стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, державним виконавцем винесено правомірно, з повним дотриманням положень чинного законодавства України, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 29.11.2017р. у справі №522/19135/17 адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м.Одесі щодо відмови у перерахунку ОСОБА_3, як судді у відставці щомісячного грошового утримання з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення (яка викладена у рішенні №124 від 18.09.2017року). Зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України у м.Одесі (яке є правонаступником УПФ України у Приморському районі м.Одеси) здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_3, як судді у відставці, з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання, а саме з 01 вересня 2017року.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08.02.2018р. у справі №522/19135/17 апеляційну скаргу Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України у м.Одесі на Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 29 листопада 2017р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України у м.Одесі про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, повернуто апелянту.

Ухвалою Верховного Суду від 10.04.2018р. у справі №522/19135/17 касаційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 08.02.2018р. у справі №522/19135/17, повернуто скаржнику.

Таким чином, судом з'ясовано, що Постанова Приморського районного суду м.Одеси від 29.11.2017р. у справі №522/19135/17 набрала законної сили.

27.02.2018р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щегловою Є.В., за наслідками розгляду заяви стягувача - ОСОБА_3, винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №55885889, якою відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Приморського районного суду м.Одеси від 21.02.2018р. у справі №522/19135/17 щодо зобов'язання Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м.Одесі (яке є правонаступником УПФ України у Приморському районі м.Одеси) здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_3, як судді у відставці, з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання, а саме з 01 вересня 2017року.

У вищевказаній Постанові про відкриття виконавчого провадження ВП №55885889 від 27.02.2018р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щегловою Є.В. зазначено, що боржнику - Центральному об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України у м.Одесі необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, та стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 14892грн.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження виконання Постанови Приморського районного суду м.Одеси від 29.11.2017р. у справі №522/19135/17 Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України у м.Одесі до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області надано Довідку від 06.03.2018р. №793/06 про здійснення нарахування на виконання рішення суду, Розпорядження №839490 від 16.02.2018р., та Протокол від 23.02.2018р.

Судом встановлено, що 19.06.2018р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щегловою Є.В. винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №55885889, якою виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Приморського районного суду м.Одеси від 21.02.2018р. у справі №522/19135/17 закінчено з підстав передбачених п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016року №1404-VIII (зі змінами та доповненнями) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов'язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об'єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частин 1,2 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний, у тому числі, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (ч.3 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018рік» з 01.01.2018року розмір мінімальної заробітної плати становить 3723грн.

Статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено вичерпний перелік підстав, за якими виконавчий збір не підлягає стягненню з боржника.

Зокрема, виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

У разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (ч.9 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження»).

Пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною девятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 8 Розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012року №512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012року за №489/20802, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Отже, проаналізувавши положення статей 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» в аспекті спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов'язується з початком примусового виконання рішення. Останнє розпочинається з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження, у якій, з-поміж іншого, державний виконавець зобов'язаний зазначити суму виконавчого збору, яка підлягає стягненню.

Судом з'ясовано, що реальне виконання Постанови Приморського районного суду м.Одеси від 29.11.2017р. у справі №522/19135/17 відбулося після винесення відповідачем Постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.02.2018р. ВП №55885889.

Крім того, суд вважає за доцільне наголосити, що судове рішення, на виконання якого видано виконавчий лист у справі №522/19135/17, зобов'язального характеру, тому підстави для несплати виконавчого збору з підстав, встановлених пунктом 3 частини 1 статті 27 Закону Украни «Про виконавче провадження», у даному випадку відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена Вирховним Судом у Постановах від 12.12.2018р. у справі №703/1115/17, від 26.09.2018р. у справі №750/5082/17, від 21.11.2018р. у справі №750/7406/17.

Відповідно до ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум, згідно з вимогами цього Закону, або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Так, судом встановлено, що зазначені державним виконавцем, в оскаржуваній позивачем Постанові від 19.06.2018року ВП №55885889 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, витрати відповідають видам та їх розмірам, котрі затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016року №2830/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.09.2016року за №1300/29430 «Про встановлення видів та розмірів витрат виконавчого провадження».

Таким чином, стягнення з боржника витрат виконавчого провадження пов'язується саме з понесеними державним виконавцем витратами на організацію та проведення виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень (виготовлення документів виконавчого провадження, пересилання документів виконавчого провадження, плата за користування в АСВП та ін.), а тому оскаржувану Постанову від 19.06.2018року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, державним виконавцем винесено з дотриманням вимог, та в порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Крім того, суд вважає за доцільне наголосити, що з огляду на положення статтей 5, 6 Закону України «Про виконавче провадження», статті 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», та пункту 3 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012року №512/5, в редакції Наказу від 29.09.2016року №2832/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.09.2016року за №1002/29432, належним відповідачем по даній справі повинно бути Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, яке є органом державної виконавчої служби, утвореним Міністерством юстиції України, та в жодному разі не Відділ примусового виконання рішень, який є структурним підрозділом даного органу державної виконавчої служби.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що приймаючи спірні Постанови від 19.06.2018р. ВП №55885889 щодо стягнення виконавчого збору, від 19.06.2018р. ВП №55885889 щодо стягнення з боржника витрат виконавчого провадження головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щеглова Є.В. діяла виключно на підставі, у межах своїх повноважень, та у спосіб, що передбачений Законом Украни «Про виконавче провадження», у зв'язку з чим позовні вимоги Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі задоволенню не підлягають.

Вищевикладене спростовує твердження позивача, наведені у позовній заяві.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, беручи до уваги наведене, та оцінюючи надані сторонами по справі письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі до Відділу примусового виконнаня рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання неправомірними та скасування постанов від 19.06.2018р. ВП №55885889 щодо стягнення виконавчого збору, від 19.06.2018р. ВП №55885889 щодо стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, не обґрунтовані, документально не підтверджені, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, отже задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.72-77, 139, ч.9 ст.205, ст.ст.241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі (65121, м.Одеса, вул.Ільфа і Петрова,4-А, ) до Відділу примусового виконнаня рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (65072, м.Одеса, площа Бориса Деревянко,1, ) про визнання неправомірними та скасування постанов від 19.06.2018р. ВП №55885889 щодо стягнення виконавчого збору, від 19.06.2018р. ВП №55885889 щодо стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293,295КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.