Справа № 160/9745/18
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2019 року Справа № 160/9745/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представник позивача представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
21.12.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СМД-ІНВЕСТ» (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН1973/250/НП/СП-ФС/767 від 29 листопада 2018 року;
- визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН1973/250/НП/СП-ФС/768 від 29 листопада 2018 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області протиправно та необґрунтовано прийнято оскаржувані постанови, оскільки підприємство не створювало перешкод у проведенні перевірки, а реалізовувало законодавчо закріплені права субєкта господарювання.
Позивач зазначає, що не допуск посадових осіб органу державного контролю до інспектування обґрунтовується приписами п.14 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ №295 від 26.04.2017р., яким визначено, що під час проведення інспекційного відвідування обєкт відвідування має право не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі якщо на офіційному веб-сайті Держпраці відсутні рішення Мінсоцполітики про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
14.01.2019 року на адресу суду від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що підприємством не було допущено до проведення інспекційного відвідування посадових осіб Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, оскільки не допуск є перешкодою для діяльності посадових осіб. Підстави для не допуску відсутні, оскільки форми всіх необхідних документів, які складаються за наслідками проведення інспекційного відвідування, міститься на офіційному веб-сайті Держпраці.В звязку з наведеним, оскаржувана постанова є правомірною, винесеною у відповідності до вимог чинного законодавства.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на письмовий відзив, що міститься в матеріалах справи, у зв'язку з чим у задоволенні позовної заяви просив відмовити.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 31.10.2018 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області винесено наказ № 954-1 про призначення інспекційного відвідування щодо невідповідності кількості працівників роботодавця обсягам виробництва до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності та за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин.
На підставі наказу видано направлення на проведення інспекційного відвідування № 392 від 31.10.2018 року.
Товариством з обмеженою відповідальністю «СМД-ІНВЕСТ» надано посадовій особі Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області повідомлення про не допуск до проведення інспекційного відвідування від 31.10.2018 року № 214.
Повідомлення вмотивовано тим, що на офіційному веб-сайті Держпраці відсутнє рішення Мінсоцполітики про затвердження переліку питань, що підлягають інспектуванню.
01.11.2018 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області складено акт № ДН1973/250/НП про неможливість проведення інспекційного відвідування у звязку зі створенням перешкод посадовою особою Товариства з обмеженою відповідальністю «СМД-ІНВЕСТ».
29.11.2018 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДН1973/250/НП/СПТД-ФС/768, якою, на підставі абз. 7 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, на Товариство з обмеженою відповідальністю «СМД-ІНВЕСТ» накладено штраф у розмірі 372 300,00 грн., у звязку з не допуском органу державного контролю до проведення інспекційного відвідування та ненаданням документів, необхідних для проведення інспекційного відвідування.
29.11.2018 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДН1973/250/НП/СПТД-ФС/767, якою, на підставі абз. 6 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, на Товариство з обмеженою відповідальністю «СМД-ІНВЕСТ» накладено штраф у розмірі 11 169,00 грн., у звязку з не допуском органу державного контролю до проведення інспекційного відвідування та ненаданням документів, необхідних для проведення інспекційного відвідування.
Правомірність підстав, законність і обґрунтованість винесення оскаржуваних постанов № ДН1973/250/НП/СПТД-ФС/768 та № ДН1973/250/НП/СПТД-ФС/767 від 29.11.2018 року є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення № 96), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Пунктом 7 Положення встановлено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» №877-V від 05.04.2007 (далі Закон №877-V).
Відповідно до ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності. Виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Свої повноваження Держпраці реалізовує через утворенні постановою КМУ від 11.02.2015р. №100 територіальні органи, до яких, зокрема, віднесено Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області.
Отже, Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області є повноважним органом, який забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю на території Дніпропетровської області.
Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами та фізичними особами, які використовують найману працю, встановлено Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017р. №295.
Відповідно до п.2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань.
Як зазначено вище, у спірному випадку відповідачем проводився державний контроль у формі інспекційного відвідування.
Згідно до абз. 6 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.
Отже, недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні, є підставою для відповідальності юридичних та фізичних осіб, які використовують найману працю.
У свою чергу, пунктом 14 Порядку №295 передбачено, що під час проведення інспекційного відвідування обєкт відвідування має право не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі якщо на офіційному веб-сайті Держпраці відсутні рішення Мінсоцполітики про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, переліку питань, що підлягають інспектуванню.
Таким чином, п.14 Порядку №295 визначено право обєкта відвідування не допускати до проведення інспекційного відвідування посадових осіб органу державного контролю у випадку наявності підстав, які прямо визначені п.14 Порядку №295.
Отже, суд дійшов висновку про те, що у разі відсутності на офіційному веб-сайті Держпраці рішень Мінсоцполітики про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, переліку питань, що підлягають інспектуванню, позивач має право не допустити відповідача до проведення інспекційного відвідування.
Суд дослідив питання розміщення відповідних рішень Міністерства соціальної політики України на офіційному сайті Державної служби України з питань праці та зазначає, що наказ Міністерства соціальної політики України від 18.08.2017 року № 1338 «Про затвердження форм документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування інвалідів» дійсно розміщено на офіційному сайти Держпраці, проте на офіційному сайті відсутні рішення Мінсоцполітии про перелік питань, що підлягали інспектуванню.
Так, суд не бере до уваги твердження відповідача, що наказом Міністерства соціальної політики України від 18.08.2017 року № 1338 «Про затвердження форм документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування інвалідів», яким встановлено форми акта про неможливість проведення інспекційного відвідування, а також форми акта інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю, було також встановлено перелік питань, що вивчались під час інспекційного відвідування, оскільки не є тотожними поняттями, зокрема поняття рішення Мінсоцполітики про затвердження переліку питань, що підлягають інспектування та поняття переліку питань, що вивчався під час інспекційного відвідування, який був викладений у розділі І акту інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю.
Встановлені обставини справи, які не заперечуються відповідачем, свідчать про те, що на час проведення інспекційного відвідування існувало лише рішення Мінсоцполітики від 18.08.2017 року № 1338 «Про затвердження форм документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування інвалідів». В той же час, не існувало рішення Мінсоцполітики щодо затвердження переліку питань, що підлягають інспектуванню.
Окремо суд зазначає, що відповідач не був позбавлений можливості провести захід державного контролю, у відношенні до позивача, у формі перевірки, але вказана законодавчо визначена можливість відповідачем використана не була.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що, оскільки на час проведення відповідачем інспекційного відвідування, не було затверджено уповноваженим органом (Мінсоцполітики) переліку питань, що підлягають інспектуванню, то позивач мав право не допустити посадову особу відповідача до інспекційного відвідування, що, в свою чергу, виключає можливість застосування до позивача штрафних санкцій, які передбачені абз. 6, 7 ч.2 ст.265 КЗпП України.
Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що твердження Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про порушення позивачем вимог абз. 6, 7 ч.2 ст.265 КЗпП України є помилковими, а тому прийняті на підставі цих висновків постанови № ДН1973/250/НП/СПТД-ФС/768 та № ДН1973/250/НП/СПТД-ФС/767 від 29.11.2018 року про накладення на Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельна компанія «Трест Реконструкції та розвитку» штрафів у розмірі 372 300,00 грн. та 11 169,00 грн. відповідно є необґрунтованими і такими, що прийняті без врахування всіх істотних обставин.
В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 5 752,10 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1173 від 19.12.2018 року, підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 77, 78, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН1973/250/НП/СП-ФС/767 від 29 листопада 2018 року.
Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН1973/250/НП/СП-ФС/768 від 29 листопада 2018 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СМД-ІНВЕСТ» судовий збір у розмірі 5 752,10 грн.
Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Повний текст рішення суду складений 22 січня 2019 року.

Суддя ОСОБА_1