Справа № 0340/1869/18
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/4002/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30.10.2018р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до начальника Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації Волинської обл. про зобов'язання призначити виплату тимчасової державної допомоги дітям, стягнення заборгованості по вказаній допомозі та спонукання до вчинення інших дій (суддя суду І інстанції: Сорока Ю.Ю.; час та місце ухвалення (проголошення) рішення суду І інстанції: 30.10.2018р. м.Луцьк), -

В С Т А Н О В И В:

17.09.2018р. позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила призначити виплату на її користь тимчасової державної допомоги дітям щомісяця на утримання двох дітей до досягнення ОСОБА_3 і ОСОБА_4 повноліття на підставі довідки ЛРВДВС УТУЮ у Волинській обл., починаючи з дня подачі позову; стягнути з Управління соціального захисту населення /УСЗН/ Луцької районної державної адміністрації /РДА/ Волинської обл. заборгованість з виплати тимчасової державної допомоги дітям за серпень - вересень 2018 року згідно перерахунку в розмірі 39432 грн. на її користь на утримання двох дітей; зобов'язати начальника УСЗН Луцької РДА Волинської обл. контролювати виплати тимчасової допомоги дітям щомісяця в розмірі 1971 грн. 60 коп. згідно перерахунку до 31.01.2019р. та виплату 2027 грн. за лютий 2019 року (а.с.2-3).

Ухвалою суду від 02.10.2018р. клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задоволено частково; відстрочено сплату судового збору в розмірі 2114 грн. 40 коп. до ухвалення рішення у справі (а.с.1-1а).

Розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30.10.2018р. в задоволенні заявленого позову відмовлено; стягнуто з позивача ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України несплачений судовий збір в розмірі 2114 грн. 40 коп. (а.с.39-41).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржила позивач ОСОБА_1, яка покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в цілому призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (а.с.45-46).

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що представлений відповідачем розрахунок сум допомоги, яка підлягає сплаті на утримання її двох неповнолітніх дітей, є невірним, при цьому вона не отримує жодних доходів і є пошукачем роботи. Фактично діями відповідача її діти позбавлені права на належні умови утримання.

Також стягнення з неї в дохід державного бюджету суми судового збору вважає помилковим, оскільки вона підлягала звільненню від сплати судового збору.

Відповідачем УСЗН Луцької РДА Волинської обл. скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального і процесуального законодавства та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.71-77).

У зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, на утриманні позивача ОСОБА_1 перебувають двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5, 6).

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 13.10.2016р. у справі № 161/10251/16/ц з ОСОБА_5 стягнуто на користь позивача аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 09.08.2016р., і до досягнення ОСОБА_3 повноліття (а.с.7).

На виконання цього судового рішення 26.10.2016р. видано виконавчий лист (а.с.8).

Відповідно до довідки Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській обл. № 499 від 02.07.2018р. по вказаному виконавчому листу аліменти позивачем не отримувалися (а.с.9).

07.08.2018р. через спеціаліста Княгининівської об'єднаної територіальної громади позивач звернулася до УСЗН Луцької РДА Волинської обл. із заявою про призначення тимчасової державної допомоги дітям, до якої були надані наступні документи: декларація про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги; копія виконавчого листа про стягнення аліментів від 13.10.2016p.; копії свідоцтв про народження дітей, копія трудової книжки.

Із змісту заяви про призначення усіх видів допомоги, компенсації та пільг від 07.08.2018р. вбачається, що для визначення права на призначення спірної допомоги, заявницю при прийомі заяви під розпис було повідомлено, що в місячний термін до 07.09.2018р. їй необхідно додатково подати до заяви довідку з Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській обл., що підтверджує факт несплати аліментів протягом шести місяців та недодані документи згідно з переліком: довідка про неперебування на обліку в центрі зайнятості; довідка про користування земельними ділянками (а.с.29).

23.08.2018р. позивачем надано УСЗН Луцької РДА Волинської обл. довідку Княгининівської сільської ради № 3368 від 16.08.2018р. про користування земельними ділянками; довідку № 04-14/03502232 від 13.08.2018р. про неперебування на обліку в центрі зайнятості; довідки про розмір аліментів, сплачених у твердій грошовій сумі № 499 від 02.07.2018р. та № 626 від 20.08.2018р., видані органом державної виконавчої служби (а.с.4, 9, 10).

31.08.2018р. рішенням УСЗН Луцької РДА Волинської обл. про призначення допомоги сім'ям з дітьми позивачу ОСОБА_1 призначена тимчасова допомога дітям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі 968 грн. 72 коп. на кожного щомісячно з 01.08.2018р. по 31.01.2019р., про що позивача було додатково повідомлено (а.с.11, 34).

Під час вирішення наведеного спору колегія суддів виходить з наступного.

Механізм надання тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме (далі - тимчасова допомога) визначений Порядком призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затв. постановою КМ України № 189 від 22.02.2006р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.2 цього Порядку тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення.

Згідно з п.5 вказаного Порядку тимчасова допомога призначається та виплачується за місцем проживання (перебування) одного з батьків, який утримує дитину (далі - одержувач), структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення). Допомога за місцем фактичного проживання призначається за умови неотримання зазначеної допомоги за зареєстрованим місцем проживання заявника. Перевірка відомостей щодо неотримання допомоги здійснюється органами соціального захисту населення з використанням інформаційних систем.

З наведеного слідує, що учасником вказаних правовідносин, який приймає рішення та виплачує спірну допомогу, є орган соціального захисту населення (у розглядуваному випадку - УСЗН Луцької РДА), а не його керівник.

За таких умов позивачем заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача, що слід вважати визначальною підставою, яка унеможливлює задоволення заявлених позовних вимог.

Водночас, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості здійснити заміну неналежного відповідача.

Відповідно до ч.ч.3, 4 і 7 ст.48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Заміна позивача допускається до початку судового розгляду справи по суті. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Отже, за змістом наведеної норми допустити заміну неналежної сторони у справі може виключно суд першої інстанції. Діючими нормами КАС України не передбачено заміни неналежної сторони судом апеляційної інстанції.

Звідси, у разі коли апеляційним судом встановлено, що відповідачем у справі є особа, яка не повинна відповідати за заявленим до неї позовом, то такий позов задоволенню не підлягає.

В частині правомірності спірних дій відповідача колегія суддів виходить з того, що відповідно до п.6 вказаного Порядку для призначення тимчасової допомоги одержувач подає органу соціального захисту населення за місцем проживання (перебування): заяву за формою, затвердженою Мінсоцполітики; копію свідоцтва про народження дитини; декларацію про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім'ї).

Інформація про склад сім'ї заявника зазначається в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги.

Залежно від підстав, на яких призначається тимчасова допомога, додатково подаються такі документи, зокрема, рішення суду (виконавчий лист) про стягнення з одного з батьків аліментів на дитину; довідка державної виконавчої служби, що підтверджує факт несплати аліментів одним з батьків протягом шести місяців, що передують місяцю звернення.

Тимчасова допомога призначається кожні шість місяців починаючи з місяця, в якому подано заяву з усіма необхідними документами. У разі коли до заяви не додані всі необхідні документи, орган соціального захисту населення повідомляє одержувачу про те, які документи повинні бути подані протягом місяця.

Рішення про призначення або відмову в призначенні тимчасової допомоги приймається органом соціального захисту населення протягом 10 календарних днів після надходження усіх необхідних документів (п.7 цього Порядку).

Із урахуванням наведеного, враховуючи, що на момент звернення ОСОБА_1 до суду з цією позовною заявою їй вже була призначена тимчасова допомога її неповнолітнім дітям, а також призначення такої допомоги кожних шість місяців, безпідставною слід вважати вимогу позивача щодо зобов'язання УСЗН Луцької РДА Волинської обл. призначити спірну тимчасову державну допомогу дітям до досягнення повноліття.

В частині правильності розрахунку призначеної тимчасової державної допомоги дітям колегія суддів виходить з того, що відповідно до п.п.8, 8-1 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затв. постановою КМ України № 189 від 22.02.2006р., тимчасова допомога надається на дітей у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Розрахунок середньомісячного сукупного доходу сім'ї для призначення тимчасової допомоги провадиться відповідно до Методики обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальної допомоги.

Згідно із пп.3-5 Методики обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальної допомоги, затв. наказом Держкомстату, Мінфіну, Мінпраці, Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Державного комітету молодіжної політики; спорту і туризму України № 486/202/524/455/3370 від 15.11.2001р., для обчислення суми доходів ураховуються доходи в грошовій та натуральній формі, а також в іноземній валюті за кордоном з будь-яких джерел як на території України, так і за її межами.

При визначенні сукупного доходу органи, що призначають допомогу, користуються усіма офіційними джерелами, які містять інформацію про доходи громадян, у тому числі інформацією органів державних податкових адміністрацій.

До сукупного доходу сімей (одержувачів) входять, зокрема, доходи від особистого селянського господарства, земельних ділянок, наданих для ведення городництва (садівництва), сінокосіння, випасання худоби, та земельної частки (паю), виділеної внаслідок розпаювання землі.

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку середньомісячного сукупного доходу сім'ї ОСОБА_1 від 31.08.2018р., проведеного УСЗН Луцької РДА Волинської обл., середньомісячний дохід члена сім'ї ОСОБА_1 від земельної ділянки становить 03 грн. 28 коп. (а.с.35).

Таким чином, наведений позивачем в позовній заяві розрахунок тимчасової допомоги, проведений з порушенням вимог п.5 згаданої Методики, а саме: до сукупного доходу не включений дохід від земельної ділянки в розмірі 03 грн. 28 коп. в розрахунку на місць, та приписів п.8 наведеного Порядку, оскільки такий розрахунок проведений, виходячи із середньомісячного розміру тимчасової допомоги, а не із середньомісячного сукупного доходу членів сім'ї.

Водночас, УСЗН Луцької РДА Волинської обл. 09.10.2018р. проведена виплата тимчасової допомоги ОСОБА_1, із врахуванням терміну подання останнього документу до заяви, в розмірі 5812 грн. 32 коп. за серпень-жовтень 2018 року шляхом перерахунку зазначеної суми на її банківський рахунок (а.с.36-38).

По причині наведеного не підлягають до задоволення вимоги позивача щодо стягнення з УСЗН Луцької РДА Волинської обл. заборгованості з виплати тимчасової державної допомоги дітям за серпень-вересень 2018 року в розмірі 3943 грн. 20 коп.

Таким чином, призначення та виплата УСЗН Луцької РДА Волинської обл. спірної тимчасової державної допомоги ОСОБА_1 здійснені відповідно до вимог чинного законодавства, в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений законами та Конституцією України.

Стосовно проведення розрахунку допомоги з грудня 2018 року в зв'язку із зміною прожиткового мінімуму колегія суддів зазначає, що перерахунок допомоги проводиться автоматично при надходженні відповідного розпорядження з Департаменту соціального захисту населення Волинської обласної державної адміністрації та програмного забезпечення.

При цьому, є відсутніми правові підстави для проведення виплати тимчасової допомоги в лютому 2019 року за неотримання аліментів на дітей ОСОБА_1 в липні 2018 року, оскільки позивач не зверталася до УСЗН Луцької РДА Волинської обл. про призначення даної допомоги в липні 2018 року (її заява датована 07.08.2018р. - а.с.28; період призначення допомоги 01.08.2018р.-31.01.2019р. - а.с.11).

З цих же міркувань не можуть бути задоволені вимоги позивача про зобов'язання начальника УСЗН Луцької РДА Волинської обл. контролювати виплати тимчасової допомоги дітям щомісяця в розмірі 1971 грн. згідно перерахунку до 31.01.2019р. та виплату 2027 грн. за лютий 2019 року.

Таким чином, під час розгляду справи відповідачем доведено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами правомірність своїх дій щодо призначення та виплати позивачу тимчасової державної допомоги у відповідності до вимог Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затв. постановою КМ України № 189 від 22.02.2006р.

Стосовно правильності стягнення судом відстроченої суми судового збору колегія суддів враховує, що за результатами клопотання позивача про звільнення від сплати такого судом першої інстанції прийнято рішення про відстрочення сплати судового збору. При цьому, достатнього обґрунтування часткового задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору судом не наведено.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Матеріалами справи стверджується, що позивач має на утримання двох малолітніх дітей віком до 14 років, батько яких ухиляється від сплати аліментів; предметом заявленого позову є захист соціальних та сімейних прав дітей, а тому наявні достатні правові підстави для звільнення позивача від сплати судового збору.

Також стягнення в дохід державного бюджету суми відстроченого судового збору в розмірі 2114 грн. 40 коп. може призвести до значного погіршення матеріального стану позивача та її дітей, вжиття заходів примусового стягнення коштів за рахунок майна позивача тощо.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає за можливе звільнити позивача від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду, через що рішення суду належить скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь державного бюджету несплаченого судового збору в розмірі 2114 грн. 40 коп. із прийняттям в цій частині нового рішення про звільнення позивача від сплати вказаного збору.

За наведених обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про безпідставність та необґрунтованість заявленого позову (в межах його доводів), а тому заявлений позов не підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Із урахуванням наведеного та виходячи із приписів ст.139 КАС України підстав для розподілу судових витрат у цій справі немає.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що призвело до неправильного розподілу судових витрат, через що рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про звільнення позивача від сплати судового збору за подання позовної заяви, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.310, ч.2 ст.313, п.2 ч.1 ст.315, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30.10.2018р. в адміністративній справі № 0340/1869/18 у частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України несплаченого судового збору в розмірі 2114 (дві тисячі сто чотирнадцять) грн. 40 коп. скасувати.

В цій частині прийняти нову постанову, якою звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
С. М. Кузьмич
Дата складення повного судового рішення: 23.01.2019р.