Справа № П/811/2693/15
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 січня 2019 року

Київ

справа №П/811/2693/15

адміністративне провадження №К/9901/27901/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Хохуляка В.В., суддів: Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.03.2016 (суддя Момонт Г.М.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2016 (головуючий суддя Іванов С.М., судді: Чередниченко В.Є., Ясенова Т.І.)

у справі №811/2693/15 за позовом Приватного акціонерного товариства «Креатив» до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Креатив» звернулося до суду з позовом до Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 08.05.2015 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 9 933 510,00грн., у тому числі 6 622 340,00грн. основного платежу та 3 311 170,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.03.2016, яка залишено без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2016, позов задоволено.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій Кіровоградська ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області оскаржила їх у касаційному порядку. У касаційній скарзі податковий орган просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій на прийняти у справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування своїх вимог податковий орган посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права. Відповідач стверджує, що судом першої та апеляційної інстанцій поверхнево досліджено обставини та матеріали справи. На думку відповідача, суди несправедливо дійшли висновку, що наявними в матеріалах справи первинними документами в повному обсязі підтверджено виконання умов договорів між позивачем та контрагентами. Таким чином, ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти у справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

У свою чергу, позивач правом подання відзиву на касаційну скаргу не скористався, що не перешкоджає розгляду справи.

Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18.01.2019 призначено попередній розгляд справи №П/811/2693/15 на 22.01.2019.

Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно з частиною третьою статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини. Посадовими особами Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області проведена невиїзна позапланова документальна перевірка ПАТ «Креатив» з питань правильності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, доходів та витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємства по взаємовідносинах з ТОВ «Украгро Інвест» за період з 01.06.2014 по 30.06.2014, ТОВ «Мортон Інвест» за період з 01.11.2014 по 30.11.2014, ПП «Терра» за період з 01.05.2014 по 31.05.2014, за результатами якої складений акт від 23.04.2015 №59/11-23-22-04/31146251.

Згідно акту перевірки, виявлено порушення пунктів 198.1, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 6 622 340,00 грн., в тому числі за травень 2014 року на суму 3 615 115,00 грн., за липень 2014 року на суму 429 603,00 грн., за листопад 2014 року на суму 2 577 622,00 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 08.05.2015 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 9 933 510,00 грн., у тому числі 6 622 340,00 грн. основного платежу та 3 311 170,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

Як встановлено судами, оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням відповідачем визначено ПАТ «Креатив» грошове зобов'язання з податку на додану вартість у зв'язку з включенням позивачем до складу податкового кредиту за травень, липень та листопад 2014 року сум ПДВ за господарськими операціями з ПП «Терра», ТОВ «Украгро Інвест» та ТОВ «Мортон Інвест», які на думку Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області, не носять реального характеру.

За результатами адміністративного оскарження спірне податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Контролюючий орган, з огляду на неможливість здійснення визначеними постачальниками господарських операцій, дійшов висновку про документообіг задля штучного документального забезпечення бухгалтерського, та, як наслідок, податкового обліку.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, мотивував рішення тим, що господарські операції позивача з контрагентами повністю підтверджені відповідними первинними документами. Суди дійшли висновку, що первинні документи підтверджують обсяги задекларованого податку та згідно з отриманими податковими накладними позивач мав законні підстави для включення певних сум до складу податкового кредиту.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового Кодексу України (далі - ПК України) визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

У відповідності до вимог пункту 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України встановлено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до пункту 201.4. статті 201 ПК України податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Пунктом 201.8 статті 208 ПК України визначено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 ПК України.

Згідно пункту 1 Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 22.09.2014 №957 податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку у контролюючому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

Податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж зазначена в цьому пункті.

Пунктом 7 Порядку встановлено, що податкова накладна є підставою для віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту отримувача (покупця), зареєстрованого як платник податку, за умови дотримання вимог щодо реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних та інших вимог, передбачених законодавством.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

З аналізу вказаних норм вбачається, що підтвердженням реального здійснення господарської операції є первинні документи, які свідчать про фактичну поставку товарів продавцем та їх отримання покупцем, а також документи, що підтверджують факт використання вказаних товарів у власній господарській діяльності.

При цьому будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи,

відповідно до договорів поставки ПАТ «Креатив» у травні 2014 року придбало у ПП «Терра» олію соняшникову нерафіновану на суму 21 690 689,00 грн., у тому числі ПДВ - 3 615 114,83 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними. На підтвердження транспортування придбаного товару позивачем до суду надано копії товарно-транспортних накладних. За вказаними господарськими операціями суму ПДВ у розмірі 3 615 114,83 грн. позивачем віднесено до складу податкового кредиту за травень 2014 року.

У червні 2014 року ПАТ «Креатив» придбало у ТОВ «Украгро Інвест» відповідно до договорів поставки олію соняшникову нерафіновану на суму 2 321 492,00грн., у тому числі ПДВ - 386 915,33грн. та насіння соняшнику на суму 256 127,85грн., у тому числі ПДВ - 42 687,97грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними. Оплату вартості товарів придбаних у ТОВ «Украгро Інвест» здійснено позивачем у безготівковому порядку, що підтверджується платіжними дорученнями. На підтвердження транспортування придбаного товару позивачем до суду надано копії товарно-транспортних накладних. Суму ПДВ у розмірі 429 603,31грн. позивачем віднесено до складу податкового кредиту за липень 2014 року.

Згідно договорів поставки ПАТ «Креатив» у листопаді 2014 року придбало у ТОВ «Мортон Інвест» насіння соняшнику на суму 5 390 530,37грн., у тому числі ПДВ - 898 421,72 грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними. Оплату вартості товарів придбаних у ТОВ «Мортон Інвест» здійснено позивачем у безготівковому порядку, що підтверджується платіжними дорученнями. На підтвердження транспортування придбаного товару позивачем до суду надано копії товарно-транспортних накладних.

Також, у відповідності до договорів поставки ПАТ «Креатив» у листопаді 2014 року придбало у ТОВ «Мортон Інвест» олію соняшникову нерафіновану на суму 10 075 203,00грн., у тому числі ПДВ - 1 679 200,50грн., що підтверджується видатковими та податковими накладними. Оплату вартості товарів придбаних у ТОВ «Мортон Інвест» здійснено позивачем у безготівковому порядку, що підтверджується платіжними дорученнями. На підтвердження транспортування придбаного товару позивачем до суду надано копії товарно-транспортних накладних. За вказаними господарськими операціями суму ПДВ у розмірі 2 577 622,23грн. віднесено до складу податкового кредиту за листопад 2014 року.

Суд касаційної інстанції зазначає, що підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Судом першої інстанції зазначено та не спростовано у суді апеляційної інстанції, що відповідачем не надано доказів про визнання правочинів, укладених між позивачем та контрагентами, недійсними у судовому порядку, а також наявності судових рішень, які б набрали законної сили, з приводу незаконних дій посадових осіб позивача.

Окрім того, згідно статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, були внесені до нього, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до цього реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні, за винятком випадків, коди вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Колегією суддів апеляційної інстанції вірно зазначено, що на момент укладання договорів, контрагенти позивача у відповідності до вимог чинного законодавства були зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що не заперечується відповідачем.

При цьому судами враховано, що перевагу варто надавати реальності здійснення господарської операції та її економічному змісту, а не оформленню такої операції. В свою чергу, реальність господарської операції визначається фактом руху активів та зміною стану зобов'язань суб'єкта господарювання, а не повноваженнями осіб із складання первинних документів, що засвідчують здійснення господарської операції.

Крім того, визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є подальше використання таких товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку.

Зі змісту довідки з ЄДРПОУ судами встановлено, що видом діяльності ПАТ «Креатив» є, зокрема, виробництво олії та тваринних жирів. Судами досліджено та долучено до матеріалів справи докази наявності у позивача орендованих виробничих потужностей, а також докази оприбуткування придбаного товару та реалізації виробленої продукції контрагентам

Також, суди правомірно наголосили на тому, що відповідачем, зважаючи на податкову інформацію інших органів державної податкової служби, в акті перевірки зазначено узагальнені посилання на протиправний характер діяльності ПП «Терра», ТОВ «Украгро Інвест» та ТОВ «Мортон Інвест» без конкретизації, які саме фіктивні операції вчинялися такими контрагентами та який вплив мали ці операції на подальші правовідносини з ПАТ «Креатив».

Таким чином, дослідивши у повній мірі обставини справи та наявні докази суди першої та апеляційної інстанції дійшли вірного висновку, що позивачем правомірно включено суму податку на додану вартість до складу податкового кредиту за відповідні періоди, а витрати по придбанню робіт, товарів, послуг правомірно віднесено до складу витрат.

Так, за умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об'єктивної зміни складу активів платника податків - покупця, будь-які порушення виконавцем послуг правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на валові витрати чи податковий кредит.

Контролюючим органом не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об'єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені наявними документами, а також не представлено доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах недостовірні та (або) суперечливі.

Також, не подано відповідачем доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податку на додану вартість або можливої фіктивності його постачальника, як-от: пояснень посадової особи щодо її непричетності до фінансово-господарської діяльності очолюваного суб'єкта господарювання, судових рішень, вироків, не наведено доводів щодо здійснення позивачем операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

Наявними в матеріалах справи наданими позивачем документами у повній мірі підтверджуються обставини реального руху активів у процесі здійснення господарських операцій із контрагентами.

Частиною першою-другою статті 77 КАС України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За правилами частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Як встановлено пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.03.2016 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2016 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

-------------------

-------------------

-------------------

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна

Судді Верховного Суду