Справа № 826/2660/18
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2018-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 грудня 2018 року №826/2660/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дітрейд ЛТД" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування наказу і рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, (також далі - суд), надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Дітрейд ЛТД" (далі - позивач, ТОВ "Дітрейд ЛТД") до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (також далі - відповідач, податковий орган), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби №178 від 09.02.2018 року "Про проведення фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Дітрейд ЛТД" (), за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Січневого прориву, буд. 39-В;

- визнати протиправним та скасувати рішення заступника начальника офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 13.02.2018 року №6774/10/28-10-42-01-11 про застосування умовного адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Дітрейд ЛТД" (), що перебуває (розміщене, зберігається) за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, буд. 14-Б.

Ухвалою суду від 21.02.2018 року відкрито провадження у справі та постановлено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що податковим органом протиправно прийнято оскаржуваний наказ про проведення перевірки, а також всупереч тому, що діяльність підприємства була призупинена, складено акт про відмову платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків від проведення фактичної перевірки посадовими особами Офісу великих платників податків ДФС, відтак, підстави для застосування умовного адміністративного арешту майна також відсутні.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки оскаржувані рішення прийняті ним на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У подальшому, представником позивача подані до суду письмові клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) учасників справи, які судом визнано необґрунтованими та відмовлено в їх задоволенні, оскільки, за переконанням суду, дана справа є справою незначної складності, а характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Наказом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 09.02.2018 року №178 зобов'язано начальника управління податкового супроводження підприємств невиробничої сфери Котову Г.Ю. організувати проведення фактичної перевірки ТОВ "Дітрейд ЛТД" (ПН 39896792) за адресою: (Київська обл., м. Біла Церква, вул. Січневого Прориву, буд. 39-В) з 12.02.2018 року тривалістю десять діб з метою дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, виробництва та обігу підакцизних товарів, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, період діяльності, який буде перевірятися: згідно ст. 102 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами і доповненнями).

Разом з тим, заступником виконавчого директора ТОВ "Дітрейд ЛТД" 09.02.2018 року прийнято наказ №7, відповідно до якого, у зв'язку з виробничою необхідністю 12.02.2018 року на один календарний день призупинено відвантаження продукції зі складу, який знаходиться за адресою: 09113, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Січневого прориву, 39-В, а також заборонено знаходження та не допуск на територію даного складу всіх працівників підприємства.

Посадовими особами Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби 12.02.2018 року здійснено виїзд за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Січневого прориву, 39-В, для проведення фактичної перевірки позивача.

По приїзду на адресу, заступником виконавчого директора ТОВ "Дітрейд ЛТД" Лукянчуком Денисом Ігоревичем відмовлено посадовим особам Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в допуску до проведення фактичної перевірки. Така відмова була обґрунтована тим, що відповідно до наказу №7 від 09.02.2018 року, у зв'язку з виробничою необхідністю призупинено робочий процес підприємства, за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Січневого прориву, 39-В, в період з 12.02.2018 року тривалістю один календарний день.

Однак, не зважаючи на те, що 12.02.2018 року ТОВ "Дітрейд ЛТД" не працювало, посадовими особами Офісу великих платників податків ДФС складено акт №17/28-10-42-09/39896792 від 12.02.2018 року "Про відмову платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків від проведення фактичної перевірки посадовими особами Офісу великих платників податків ДФС.

Крім того, Офісом великих платників податків ДФС 13.02.2019 року прийнято оскаржуване рішення №6774/10/28-10-42-01-11 про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Стаття 19 Конституції України зобов'язує орган влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Так, приписами п. 16.1.9 ст. 16 Податкового кодексу України визначено обов'язки платника податків, серед яких, зокрема, не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов'язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи.

Правовий аналіз наведеного нормативного положення свідчить про те, що законодавцем чітко визначено обов'язок платника податку надавати податковим органам необхідну інформацію, документи та виконувати їх законні вимоги.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України).

Порядок проведення фактичної перевірки встановлений ст. 80 Податкового кодексу України.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до п. 80.2 ст. 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

- неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального;

- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (п.80.5 ст. 80 ПК України).

Відповідно до пп. 81.1 ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

З вищевикладених норм вбачається, що податковий орган не попереджає платника податків про проведення фактичної перевірки, однак, перед її проведенням має платнику податків пред'явити направлення на проведення такої перевірки та копію наказу про проведення перевірки, які містять відповідну інформацію, а також службові посвідчення осіб, які направлені на проведення такої перевірки.

З наказу №178 від 09.02.2018 року вбачається, що він містить всі необхідні відомості, які мають бути у ньому зазначені, відповідно вимог пп. 81.1 ПК України, а також містить і підпис керівника контролюючого органу та скріплений печаткою.

Окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. В той же час у оскаржуваному рішенні таких "дефектів" не встановлено.

Крім того, позивач вважає наказ начальника офісу великих платників податків Державної фіскальної служби неправомірним на тій підставі, що підставою для проведення перевірки вказано п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

В той же час, метою перевірки в наказі зазначено дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, виробництва та обігу підакцизних товарів, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв.

З даними твердженнями позивача суд не погоджується, оскільки підстави та мета проведення перевірки не є тотожними поняттями.

Крім того, як зазначалося вище, підстави проведення фактичної перевірки передбачені п. 80.2 ст. 80 ПК України, а її мета передбачена пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України.

Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Наказ керівника податкового органу про призначення позапланової перевірки видається ним на реалізацію своїх повноважень. При цьому, такий наказ відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України є одним із документів, за умови пред'явлення якого орган має право приступити до проведення фактичної перевірки.

У свою чергу, відповідно до абз. 3 п. 81.1 ст. 81 ПК України, відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

Таким чином, видання керівником податкового органу наказу про проведення фактичної перевірки безпосередньо призводить до виникнення певних обов'язків у платника податків, щодо якого прийнято рішення про проведення перевірки.

З урахуванням викладеного, оскільки наказ про проведення фактичної перевірки №178 Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України відповідає вимогам законодавства, а доводи позивача щодо його неправомірності є необґрунтованими, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про скасування оскаржуваного наказу задоволенню не підлягають.

Що стосується вимог позивача про скасування рішення заступника начальника офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 13.02.2018 року №6774/10/28-10-42-01-11 про застосування умовного адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Дітрейд ЛТД" (), що перебуває (розміщене, зберігається) за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, буд. 14-Б, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 94.1 ст. 94 ПК України, арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Як вбачається зі змісту вказаної норми, при з'ясуванні законності накладення адміністративного арешту майна необхідно встановлювати наявність підстав для проведення перевірки та правомірність відмови платника податків від допуску посадових осіб до її проведення.

Разом з тим, Податковий кодексу України містить імперативну вимогу про те, що арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено). Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні (п.94.10 ст.94 ПК України).

Таким чином, при встановленні обґрунтованості накладення адміністративного арешту на майно платника податків, перевірці передусім підлягає необхідність звернення до суду для підтвердження обґрунтованості арешту саме в рамках вказаного 96-ти годинного строку, і у випадку пропуску цього строку, арешт вважається припиненим.

Встановлено, що обставини, що стали підставою для застосування адміністративного арешту виникли 12.02.2018 року.

Своїм правом на звернення до суду у 96-ти годинний строк Офісу великих платників ДФС скористалося.

При цьому, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.02.2018 року провадження в адміністративній справі №826/2463/18 за заявою Офісу великих платників ДФС про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків - Товариства з обмеженою відповідальністю "Дітрейд ЛТД" закрито.

Отже, з моменту накладення оскаржуваним рішенням заступника начальника Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби Лепетюк О.В. від 13.02.2018 р. адміністративного арешту на майно ТОВ "Дітрейд ЛТД" минуло 96 годин, встановлених законом для його перевірки (підтвердження).

Відтак, арешт є припиненим відповідно до п.п. 94.19.1 п. 94.19 ст.94 Податкового кодексу України.

Суд вважає за необхідне зазначити, що у разі виконання платником податків законних вимог посадових осіб контролюючих органів, не перешкоджання їх законній діяльності та надання у повному обсязі документів, пов'язаних з предметом перевірки, а також виконання інших обов'язків, передбачених ст.16 ПКУ, відсутність можливості забезпечення присутності посадових осіб контролюючих органів за місцезнаходженням платника податків з огляду на графік роботи підприємства, відмінний від загальноприйнятого, відповідно до ст. 81 ПКУ не може бути підставою для складання відповідних актів про недопущення посадових осіб контролюючих органів до проведення перевірки.

Отже, контролюючі органи мають право здійснювати планові (позапланові) виїзні та фактичні перевірки протягом терміну, який визначений у направленні на перевірку з урахуванням правил внутрішнього трудового розпорядку платника податків.

Враховуючи, що наказом №7 від 09.02.2018 року було призупинено роботу складу, розташованого по вул. Січневого прориву 39-В в м. Біла Церква Київської області, контролюючий орган мав право здійснювати перевірку протягом терміну, передбаченого наказом, але з урахуванням внутрішнього трудового розпорядку підприємства.

Оскільки вищевказаним наказом на складі, розташованого по вул. Січневого прориву 39-В в м.Біла Церква Київської області, був встановлений вихідний день, у податкового органу були відсутні правові підстави для складення акту про відмову платника податків та / або посадових (службових) осіб платника податків від проведення фактичної перевірки посадовими особами Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, оскільки позивач був позбавлений можливості забезпечити проведення перевірки у день її початку, яка припала на вихідний день товариства.

З урахуванням викладеного, суд приходиться до висновку про протиправність рішення заступника начальника офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 13.02.2018 року №6774/10/28-10-42-01-11 про застосування умовного адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Дітрейд ЛТД" (), що перебуває (розміщене, зберігається) за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, буд. 14-Б.

Отже, проаналізувавши вище викладені норми та з'ясовані обставини, зважаючи на факт непідтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків - позивача, застосованого шляхом прийняття оскаржуваного рішення, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині, а саме, визнання протиправним та скасування рішення заступника начальника офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 13.02.2018 року №6774/10/28-10-42-01-11 про застосування умовного адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Дітрейд ЛТД" (), що перебуває (розміщене, зберігається) за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, буд. 14-Б.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі - КАС України), розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Дітрейд ЛТД" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування наказу і рішення є таким, що підлягає задоволенню частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи квитанцій, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 3524,00 грн.

Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд вказує про присудження на користь позивача судових витрат у розмірі 1762,00 грн.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 134, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Дітрейд ЛТД" (, адреса: 04073, м. Київ, вул. Куренівська, буд. 14-Б) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (, адреса: 04119, м. Київ, вулиця Дегтярівська, 11-Г) про визнання протиправними та скасування наказу і рішення задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення заступника начальника Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 13.02.2018 року №6774/10/28-10-42-01-11 про застосування адміністративного арешту майна платника податків - Товариства з обмеженою відповідальністю "Дітрейд ЛТД" (), що перебуває (розміщене, зберігається) за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, буд. 14-Б.

3. Позов в іншій частині залишити без задоволення.

4. Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дітрейд ЛТД" частину сплаченого ним судового збору у розмірі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко