Справа № 2а/0370/859/12
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

15 січня 2019 року

Київ

справа №2а/0370/859/12

касаційне провадження №К/9901/1251/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бившевої Л.І.,

суддів: Шипуліної Т.М.,

розглянув у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинської області (далі - Інспекція) на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.03.2013 (головуючий суддя - Затолочний В.С., судді - Качмар В.Я., Богаченко С.І.) у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2.) до Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області ДПС (правонаступником якої є Володимир-Волинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинської області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

секретар судового засідання Савченко А.А.

представник відповідача - Ярошик Т.В.

УСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Інспекції, у якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 19.03.2012 № /4 та № /5.

На обґрунтування зазначених позовних вимог ФОП ОСОБА_2 посилався на те, що: аналіз положень пункту 174.4 статті 174, пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України дають підстави зробити висновок про те, що законодавець встановлює умову віднесення до валових витрат (витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування) саме документально підтверджених витрат. При цьому, жодним чином не конкретизує та не виділяє платіжний документ (платіжне доручення, касовий чек) як єдиний підтверджуючий документ законного формування витрат підприємцем; Інспекція неправомірно ототожнила поняття «митна вартість» та «Звичайна ціна» при визначенні бази оподаткування операцій з реалізації підприємцем на території України імпортованого ним товару, з урахуванням того, що жодних запитів та запитань щодо визначення ціни реалізації від Інспекції не надходило.

Волинський окружний адміністративний суд постановою від 11.04.2012 позов задовольнив повністю: визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення від 19.03.2012 № /4 та № /5.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що: умовою для формування ФОП ОСОБА_2 валових витрат є документально підтверджений факт придбання товарів (згідно вантажних митних декларацій та інвойсів) незалежно від того, чи в повній мірі позивачем проведений розрахунок з нерезидентом за придбані транспортні засоби; при розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість і визначенні бази оподаткування позивач правомірно виходив із договірної вартості товарів, тоді як факт того, що зазначена ціна не відповідає звичайній податковим органом в установленому законом порядку доведений не був.

Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 18.10.2012 скасував рішення суду першої інстанції і ухвалив нове, яким у задоволенні позову відмовив повністю.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що: суд першої інстанції помилково врахував як докази документально підтверджених витрат копії контрактів, податкових декларацій з податку на додану вартість, вантажних митних декларацій, оскільки вказані документи не є платіжними та жодним чином не засвідчують факт розрахунків за ввезені підприємцем транспортні засоби.

ФОП ОСОБА_2 22.10.2012 звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про перегляд постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2012 за нововиявленими обставинами, яку обґрунтував тим, що суд апеляційної інстанції допустив помилку при вирішенні справи внаслідок незнання про існування у позивача платіжних доручень, які ФОП ОСОБА_2 не міг подати на день розгляду справи судом апеляційної інстанції з огляду на його відсутність у судовому засіданні 18.10.2012 у зв'язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні, що є нововиявленою обставиною. У доповненні до заяви про перегляд рішення суду апеляційної інстанції за нововиявленими обставинами ФОП ОСОБА_2 також послався на те, що 23.11.2012 він отримав відповідь на свій запит, у якій ДПС України роз'яснила, що фізичним особам-підприємцям при оформленні первинних документів слід дотримуватись вимог частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», про яку суду апеляційної інстанції також не могло бути відомо на день ухвалення оспорюваної постанови.

Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 07.03.2013 скасував постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2012 і ухвалив нову, якою позов задовольнив: визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення від 19.03.2012 № /4 та №/5.

Рішення суду апеляційної інстанції обґрунтоване тим, що ФОП ОСОБА_2 документально підтвердив витрати на придбання транспортних засобів, проте оскільки первинні бухгалтерські документи не були подані позивачем до суду першої та апеляційної інстанцій з незалежних від підприємця причин, то вказані обставини є нововиявленими і підлягають врахуванню при вирішенні заяви про перегляд судового рішення.

Інспекція оскаржила постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.03.2013 до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 08.04.2013 відкрив касаційне провадження у даній справі та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи невідповідність ухваленого у справі судового рішення суду апеляційної інстанцій нормам матеріального та процесуального права, Інспекція посилається на те, що подані позивачем платіжні документи не є нововиявленими обставинами, оскільки існували на момент звернення ФОП ОСОБА_2 до суду з вказаним позовом і були йому відомі.

Позивач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 28.12.2018 прийняв касаційну скаргу Інспекції до провадження та призначив справу до касаційного розгляду у судовому засіданні з повідомленням сторін на 15.01.2019.

У відповідності до частини першої статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній від 15.12.2017) у справі здійснено заміну відповідача - Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції Волинської області ДПС його правонаступником - Володимир-Волинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Волинської області.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Порядок провадження за нововиявленими обставинами встановлений статтями 245-253 Глави 4 Розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Пунктом 1 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

До нововиявлених обставин відносяться обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які існували на час розгляду справи, але не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи. Не можуть бути визнані нововиявленими обставини, які виникли після постановлення рішення судом. Також, не є нововиявленими обставинами: ті, які виникли після ухвалення рішення (не існували на той момент); ті, на які посилалися як на докази сторони, або об'єктивно могли бути долучені як докази; невчасно подані сторонами докази; офіційні тлумачення Конституційного Суду України тощо.

Як вбачається із заяви ФОП ОСОБА_2, як на нововиявлені обставини заявник посилався на те, що він не міг подати до суду документи, які підтверджують оплату вартості транспортних засобів, з огляду на його відсутність у судовому засіданні 18.10.2012 у зв'язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні. Також у доповненні до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами ФОП ОСОБА_2 посилався на те, що про отримання ним 23.11.2012 податкової консультації не було відомо ані йому, ані суду апеляційної інстанції.

Разом з цим, подані ФОП ОСОБА_2 платіжні доручення датовані 2011 роком та були здійснені від імені позивача, тобто мали місце та були відомі ФОП ОСОБА_2 на час розгляду справи. Тобто під час проведення Інспекцією планової документальної перевірки, результати якої оформлені актом № 224/136/17- від 12.03.2012, а також під час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції, ФОП ОСОБА_2 мав можливість подати такі документи (особисто, або засобами поштового зв'язку тощо), проте не реалізував його. Будь-яких доказів, які б підтверджували наявність обставин, які були непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов'язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного подання таких документів (у тому числі до суду першої інстанції під час звернення з позовом та/або в процесі розгляду справи), ФОП ОСОБА_2 до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не надав. Посилання заявника на отримання ним 23.11.2012 податкової консультації є безпідставними, оскільки зазначена обставина виникла після ухвалення рішення (не існувала на той момент) та не спростовує факту існування у ФОП ОСОБА_2 платіжних доручень на дату проведення перевірки та на дату звернення до суду з вказаним позовом.

Таким чином, зазначені ФОП ОСОБА_2 обставини, не є нововиявленими, оскільки були відомі позивачу на час розгляду справи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанцій дійшов неправомірного висновку про наявність підстав для задоволення заяви ФОП ОСОБА_2 про перегляд постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2012 за нововиявленими обставинами, у зв'язку з чим постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.03.2013 слід скасувати, а у задовленні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами - відмовити.

Керуючись ч.1 ст. 52, ст.ст. 349, 352, частинами 1, 5 статті 355, статтями 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинської області задовольнити, постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.03.2013 скасувати, в задоволенні заяви фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк

Т.М. Шипуліна