Справа № 0540/8224/18-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року справа №0540/8224/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Арабей Т.Г., Міронової Г.М., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 0540/8224/18-а (головуючий І інстанції Олішевська В.В., повний текст складений 22.10.2018 року у м. Слов'янську Донецької області) за позовом ОСОБА_3 до Мангушського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Мангушського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - Мангушське ОУПФУ, відповідач 1), Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області (далі - ГУ ДКСУ у Донецькій області, відповідач 2) про:

- визнання протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо невиплати з 1 травня 2018 року, призначеної пенсії по інвалідності;

- зобов'язання відповідача 1 виплатити призначену пенсію по інвалідності, починаючи з 1 травня 2018 року та здійснити компенсацію втрати частини доходів з 1 травня 2018 року по місяць виплати заборгованості, у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»;

- стягнення з відповідача 2 моральної шкоди в сумі 4000 грн., завданої протиправною бездіяльністю Мангушського ОУПФУ щодо невиплати з 1 травня 2018 року, призначеної пенсії по інвалідності ОСОБА_3 (а.с. 4-14).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволений частково:

- визнано протиправною бездіяльність Мангушського ОУПФУ щодо невиплати ОСОБА_3 пенсії по інвалідності з 1 травня 2018 року;

- зобов'язано Мангушське ОУПФУ здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_3 з 1 травня 2018 року;

- зобов'язано Мангушське ОУПФУ нарахувати та виплатити ОСОБА_3 компенсацію втрати частини доходів з 1 травня 2018 року, у зв'язку з невиплатою пенсії з 1 травня 2018 року;

- в решті позовних вимог - відмовлено (а.с. 77-81).

Представник позивача не погодився з рішенням суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення в цій частині та прийняти нове, яким задовольнити позов, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів, зокрема, посилався на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 25.04.2018 року у справі № 520/3307/16-ц, відповідно до яких відшкодування моральної шкоди, завданої державним органом, має здійснюватися шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України. Вважає, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди Державною казначейською службою, враховуючи вимоги ст. 1173 Цивільного кодексу України (а.с. 95-102).

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву відповідача 1 і дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі обставини.

ОСОБА_3, призначена пенсія по інвалідності (а.с. 21).

Позивач взята на облік як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, що підтверджується відповідною довідкою управління соціального захисту населення від 12.12.2016 року № /15940 (а.с. 23).

Позивач перебуває на обліку в Мангушському ОУПФУ на підставі електронної пенсійної справи.

12.12.2016 року позивач звернувся до УПФУ в Володарському районі (правонаступник Мангушське ОУПФУ) з заявою про запит пенсійної справи та виплату пенсії (а.с. 39).

Розпорядженням 138875 від 25.10.2017 року позивачу призначено пенсії по інвалідності (а.с. 42).

Листом Мангушського ОУПФУ від 15.08.2018 року № 807/03/2 на запит адвоката повідомлено, що позивач перебуває на обліку з травня 2017 року; в кінці квітня 2018 року в органах Пенсійного фонду України області почалася перевірка бази отримувачів пенсійних виплат на її відповідність до вимог чинного законодавства. Перевірка проводиться Міністерством соціальної політики на підставі інформації Держприкордонної служби про переселенців, статус яких, як отримувачів соціальних виплат, викликає у органів Держприкордонної служби питання та потребує документального підтвердження або підтвердження факту проживання на непідконтрольній території. Під час проведення перевірки виплата пенсії пенсіонерам - переселенцям, що міститься в інформації тимчасово призупиняється. Відповідно до інформації наданої управлінню, органами Держприкордонної служби, виплата пенсії була припинена з травня 2018 року (а.с. 24).

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи.

Спірним у справі при апеляційному перегляді, з урахуванням вимог апеляційної скарги, є наявність правових підстав для стягнення з відповідача 2 моральної шкоди в сумі 4000 грн., завданої протиправною бездіяльністю Мангушського ОУПФУ щодо невиплати з 1 травня 2018 року, призначеної пенсії по інвалідності ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Щодо визнання органу, який повинен відшкодовувати моральну шкоду суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

У пункті 10-1 Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 роз'яснено, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі статті 56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевою самоврядування. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

За змістом ст. 1173 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Здійснюючи в межах своїх повноважень контроль за дотриманням бюджетного законодавства учасниками бюджетного процесу, Казначейство України, відповідно до Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, забезпечує казначейське обслуговування державного та місцевих бюджетів.

Функціями Казначейства, водночас, є забезпечення казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснення Казначейством безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду (Положення, затверджене КМ України від 15 квітня 2015 року № 215, статті 25, 43 Бюджетного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Таким чином, стягнення моральної шкоди в даному випадку підлягає за рахунок держави, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України.

Аналогічний правовий висновок наведений в постанові Верховного суду від 25.04.2018 року у справі № 520/3307/16-ц.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції визнаючи протиправною бездіяльність Мангушського ОУПФУ щодо припинення виплати пенсії позивачеві, дійшов помилкового висновку, що органи Державної казначейської служби не можуть відповідати за дій, бездіяльність пенсійного органу.

Щодо визначення позивачем розміру моральної шкоди, суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ч.ч. 2-5 ст. 25 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 75 КАС України).

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем не надано суду належних, достатніх, достовірних доказів на підтвердження розрахунку суми моральної шкоди, завданою бездіяльністю пенсійного органу.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 2 моральної шкоди в сумі 4000 грн., завданої протиправною бездіяльністю відповідача 1 щодо невиплати з 1 травня 2018 року, призначеної пенсії по інвалідності ОСОБА_3

Водночас, мотивувальна частина рішення суду щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 2 моральної шкоди в сумі 4000 грн., завданої протиправною бездіяльністю Мангушського ОУПФУ щодо невиплати з 1 травня 2018 року, призначеної пенсії по інвалідності ОСОБА_3 підлягає зміні, з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції, вірно вирішив справу щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, проте невірно застосував норми матеріального закону, якими регулюються спірні відносини, зробив частково невірні висновки, внаслідок чого рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині застосування положень закону, якими керувався суд, мотивуючи прийняття рішення за суттю спору щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 0540/8224/18-а за позовом ОСОБА_3 до Мангушського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії - змінити в частині застосування положень закону, якими керувався суд при прийнятті рішення щодо позовної вимоги про стягнення з Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області моральної шкоди в сумі 4000 грн., завданої протиправною бездіяльністю Мангушського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати з 1 травня 2018 року, призначеної пенсії по інвалідності ОСОБА_3.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 23 січня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова