Справа № 826/15649/13-а
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Ганечко О.М.,

Сорочка Є.О.,

за участю

секретаря судового засідання Кузик М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 вересня 2018 року (прийняте в порядку письмового провадження, суддя Огурцов О.П.) у справі за адміністративним позовом державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання скасування податкових повідомлень-рішень від 20.06.2013 № та , -

В С Т А Н О В И В :

Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників, в якому просило скасувати податкові повідомлення-рішення від 20.06.2013 № та № .

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2014 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.01.2016 № К/800/20350/14 касаційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" задоволено, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.11.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01.04.2014 у справі № 826/15649/13-а скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 вересня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 вересня 2018 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у період, який перевірявся, дійсно мали місце господарські правовідносини із товариством з обмеженою відповідальністю "Енергоінжинірінг", які мали реальний характер та за якими було отримано обладнання використане ним у власній господарській діяльності та з метою отримання прибутку, а документи бухгалтерського та податкового обліків за цими операціями були оформлені у відповідності до вимог податкового законодавства.

26.12.2018 від відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому такий просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в період з 15.05.2013 по 01.06.2013 Міжрегіональним головним управлінням Міністерства доходів і зборів України - Центральним офісом з обслуговування великих платників проведено виїзну позапланову документальну перевірку Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" з питань правильності нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ "Енергоінжинірінг" за 2012 рік за результатами якої складено акт від 07.06.2013 № 659/41-10/24584661.

Зазначеним актом встановлено порушення пункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14, пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток підприємств на 6 923 612,00 грн. та порушення пункту 44.1 статті 44, пункту 48.5.1 пункту 48.5 статті 48, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.1, 198.2, 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 6 593 916,00 грн.

20.06.2013 на підставі акту від 07.06.2013 № 659/41-10/24584661 прийнято податкові повідомлення - рішення № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 9 890 874,00 грн., в тому числі за штрафними санкціями на 3296958,00 грн. та № яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 10385418,00 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями на 3461806,00 грн.

За результатами адміністративного оскарження рішенням Міністерства доходів та зборів України від 01.09.2013 № 10/90/6/99-99-10-01-15 податкові повідомлення - рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями - рішеннями від 20.06.2013 № та № позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вищий адміністративний суд України скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанції зазначив про те, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог суди попередніх інстанцій вказали на відсутність доказів перевезення придбаного позивачем товару, а також введення його в експлуатацію та вказуючи на наявність підстав для скасування рішень зазначив що, оскільки предметом укладеного позивачем з контрагентом правочину є поставка товару, то товарно-транспортні накладні не є обов'язковими первинними документами на підтвердження реального виконання умов укладеного договору та факт того, що судами першої та апеляційної інстанцій не було надано оцінки реальності здійснених господарських операцій на підставі комплексного всебічного аналізу матеріалів справи та фактичних обставин.

Як вбачається з ухвали Вищого адміністративного суду України від 20.01.2016 вона не містить висновків суду касаційної інстанції щодо помилковості чи протиправності висновку суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, щодо однієї з підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, а саме того, що первинні документи щодо фінансово - господарських взаємовідносин між позивачем та ТОВ "Енергоінжиніринг" підписані особами, які хоча юридично були зазначені директорами та засновниками вказаного підприємства, водночас, факт здійснення господарської діяльності та підписання первинних документів заперечували.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факт здійснення поставки йому обладнання, яке мало бути поставлено відповідно до умов договору від 02.07.2012 №ПУ-30860-Д3 саме ТОВ "Енергоінжинірінг", у той час, як надані відповідачем докази свідчать про те, що первинні фінансово - господарські документи за вказаним договором були складені з порушення вимог законодавства.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв'язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що між позивачем та ТОВ "Енергоінжинірінг" (постачальник) в особі директора ОСОБА_3, укладено договір на постачання товару від 02.07.2012 №ПУ-30860-Д3, за умовами якого постачальник зобов'язується передати покупцю, а покупець приймає на себе зобов'язання та оплатити електроустаткування н.в.і.у. (комплектна електролізна установка для виробництва водню), у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у специфікації №1, що є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно специфікації №1 видатковими накладними від 13.08.2012 №РН-0000001, від 20.08.2012 №РН-0000002, від 26.12.2012 №РН-000003 оформлено факт поставки ТОВ "Енергоінжинірінг" електролізерів, установки для осушування водню, роздільних колонок, регуляторів-промивачів газу, комплектів запірної арматури, баку живильний, холодильнику для охолодження газів, щиту управління контролером, щиту контролю, панелі звукових апаратів, щиту постійного струму, обладнання верхнього рівню, стенду газоаналізатора.

ТОВ "Енергоінжинірінг" виписало позивачу податкові накладні від 13.08.2012 №1, від 20.08.2012 №2 та від 26.12.2012 №1 на загальну суму 39 563 495,78 грн., у тому числі податок на додану вартість - 6 593 915,96 грн.

З аналізу зазначених документів вбачається, що видаткові накладні та податкові накладні щодо поставки електролізної установки від імені ТОВ "Енергоінжинірінг" підписані директором ОСОБА_4

Договір від 02.07.2012 №ПУ-30860-Д3 було укладено між позивачем та ТОВ "Енергоінжинірінг" за результатами конкурсних торгів. З наданої позивачем суду пропозиції конкурсних торгів ТОВ "Енергоінжинірінг", поданої від його імені ОСОБА_3, останнє, згідно довіреності від 29.05.2012 №7, виписаної на ім'я ОСОБА_3, є представником підприємства-виробника електролізних установок для виробництва водню - ТОВ "Промислова компанія "Уральські заводи", для участі у процедурі конкурсних торгів позивача.

В матеріалах справи наявна копія протоколу допиту свідка ОСОБА_4 від 09.04.2013, згідно якого остання під час допиту її у якості свідка заперечила свою причетність до фінансово-господарської діяльності ТОВ "Енергоінжинірінг", зазначила, що не являється директором чи засновником вказаного підприємства, фінансово-господарських документів не підписувала, зокрема по відносинам із ДП "НАЕК "Енергоатом", та просила всі документи, які стосуються ТОВ "Енергоінжинірінг" за її підписом, вважати недійсними. Також вона зазначила про те, що позивач їй не відомий та ніяких договорів з ним вона не укладала.

Також, в матеріалах справи наявна копію протоколу допиту свідка ОСОБА_3, який відповідно до реєстраційних документів був директором ТОВ "Енергоінжинірінг" до ОСОБА_4, згідно з яким він під час допиту його у якості свідка зазначив про те, що здійснив реєстрацію ТОВ "Енергоінжинірінг", однак фінансово-господарську діяльність не здійснював та продав вказане підприємство, участі у тендерних торгах не брав, постачання товарів позивачу не здійснював, а громадянка ОСОБА_4 йому не відома. Також він зазначив про те, що договір від 02.07.2012 №ПУ-30860-Д3 та додатки до нього не підписував.

Крім того, в матеріалах справи наявна копія висновку експерта від 23.09.2013 №886, складеного експертом сектору з техніко-криміналістичного забезпечення роботи Білоцерківського міського відділу Губань Л.І., проведено судово-почеркознавчу експертизу договір, специфікацію, видаткові та податкові накладні по відносинам між ДП "НАЕК "Енергоатом" та ТОВ "Енергоінжинірінг" та встановлено, що підписи в графах "Директор" ТОВ "Енергоінжинірінг" у видатковій накладній від 26.12.2012 №РН-0000003 виконані не ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а іншою особою.

Також в зазначеному висновку вказано про те, що підписи в графах «Директор» ТОВ «Енергоінженіринг» в наступних документах: договір на постачання товару від 02.07.2012 № ПУ -30860-ДЗ (ЕИ-01/ОУАЄС від 11.07.2012), специфікація №1 - Додаток №1 до Договору від 02.07.2012 № ПУ -30860-ДЗ, додатковій угоді №1 від 08.08.2012 до договору від 02.07.2012 №.ПУ-30860-ДЗ, специфікації №1 - Додаток №1 до додаткової угоди №1 від 08.08.2012 до договору від 02.07.2012 № ПУ -30860-ДЗ, видаткових накладних від 13.08.2012 №РН-0000001, від 20.08.2012 №РН-0000002 від 20.08.2012, податкових накладних від 13.08.2012 № 1, від 20.08.2012 № 2 виконані за допомогою кліше (факсиміле).

В матеріалах справи міститься копія листа ТОВ "Промислова компанія "Уральські заводи" від 11.11.2013 №3408/11-13, яким останнє повідомило про те, що обладнання (складові частини електролізних установок СЕУ-20 ) ТТ.0.0009Ц.1980 від 13.04.2011, яке за твердженням позивача поставлено йому ТОВ «Енергоінженіринг» відвантажувалося на адресу ТОВ "Норман Трейд Плюс" згідно умов договору від 09.07.2012 №09/07-12 ЄУ, а договірних стосунків з позивачем щодо поставки вказаного обладнання ТОВ "Промислова компанія "Уральські заводи" не мало.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заперечують факт ведення господарської діяльності та підписання документів від імені ТОВ «Енергоінженіринг», а також встановлення висновком експерта від 23.09.2013 №886 факту того, що видаткова накладна від 26.12.2012 №РН-0000003 підписана не ОСОБА_4 чи ОСОБА_3, а іншою особою, а договір на постачання товару від 02.07.2012 № ПУ -30860-ДЗ (ЕИ-01/ОУАЄС від 11.07.2012), специфікація №1 - Додаток №1 до Договору від 02.07.2012 № ПУ -30860-ДЗ, додатковій угоді №1 від 08.08.2012 до договору від 02.07.2012 №.ПУ-30860-ДЗ, специфікації №1 - Додаток №1 до додаткової угоди №1 від 08.08.2012 до договору від 02.07.2012 № ПУ -30860-ДЗ, видаткових накладних від 13.08.2012 №РН-0000001, від 20.08.2012 №РН-0000002 від 20.08.2012, податкових накладних від 13.08.2012 № 1, від 20.08.2012 № 2 взагалі не містять власноручного підпису особу, а лише факсиміле, вказані первинні документи ТОВ «Енергоінженіринг» підписані від імені директора ОСОБА_4 та директора ОСОБА_3, фактично підписані невідомою особою, тобто є такими, що не містять особистого підпису або інших даних, які дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Позивачем доказів на спростування вказаних фактів ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції надано не було.

Верховний Суд у постанові від 23.01.2018 у справі №826/7047/13-а (К/9901/436/18) зазначив, що сам факт порушення кримінальної справи не вказує на наявність обставин, які не потребують доказування, разом з тим, зазначені обставини підлягають врахуванню з огляду на те, що в податкових накладних, прийнятих до обліку, з цими контрагентами, зазначені прізвища саме цих осіб.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: у паперовому вигляді; в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

Згідно з пунктом 16 Порядку заповнення податкової накладної затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011 № 1376 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за № 1333/20071 усі примірники податкової накладної підписуються особою, уповноваженою платником податку здійснювати постачання товарів/послуг, та скріплюються печаткою такого платника податку - продавця. Податкова накладна не підписується покупцем товарів/послуг і не скріплюється його печаткою.

За змістом вказаних правових норм та положень статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність", податкова накладна, виписана від імені платника податку - постачальника товарів (послуг) особою, яка не уповноважена здійснювати господарську діяльність, не має значення звітного податкового документу як підстави для декларування платником податків - покупцем товарів (послуг) суми податкового кредиту та валових витрат відповідних податкових періодів.

У відповідності до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 20.01.2016 у справі за позовом ПАТ «МТС Україна» до Міжрегіонального головного управління Міністерства доходів і зборів України - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин:

- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку;

- відсутність первинних документів обліку.

При цьому, висловлюючи свою позицію щодо оцінки доданих до матеріалів справи пояснень посадових осіб платника податків - постачальника товарів (послуг), Верховний Суд України вказав, що сам факт того, що на момент розгляду справи щодо офіційних осіб контрагентів не було постановлено вироків, не може спростовувати достовірність їх пояснень відносно характеру укладених угод і фактичного здійснення за цими угодами операцій.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06.06.2018 у справі №2а/0370/1936/12 (провадження № К/9901/8493/18), від 18.04.2018 у справі № 826/10555/13-а (провадження № К/9901/3795/18), від 28.02.2018 у справі № 826/2878/13-а (провадження №К/9901/839/18).

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позивачем не доведено факт здійснення поставки йому обладнання, яке мало бути поставлено відповідно до умов договору від 02.07.2012 №ПУ-30860-Д3 саме ТОВ "Енергоінжинірінг", у той час, як надані відповідачем докази свідчать про те, що первинні фінансово - господарські документи за вказаним договором були складені з порушення вимог законодавства.

Доводи апелянта про те, що ним в ІІІ та IV кварталах 2012 року витрати по взаємовідносинах з ТОВ "Енергоінжинірінг" не декларувались не приймаються судом до уваги з огляду на те, що бухгалтерські довідки та журнали - ордери по рахунках можуть відображати інформацію щодо порядку бухгалтерського оформлення певної операції та не її податкового декларування. Крім того, про факт відсутності декларування відповідних витрат зазначено лише в довідці від 05.11.2013 №05/745 (тобто через 5 місяців після складення акту перевірки), при цьому в ній не вказано на підставі яких даних та документів встановлена відповідна інформація та до неї не додано документів на підтвердження викладених в ній фактів.

Безпідставність посилань апелянта на відсутність у відповідача права на видання податкового повідомлення - рішення до дня набрання законної сили рішенням суду прийнятим за результатами розгляду кримінальної справи в рамках якої призначено перевірку зумовлюється наступним.

Відповідно до пункту 86.9 статті 86 Податкового кодексу України у разі якщо грошове зобов'язання розраховується органом державної податкової служби за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким податковим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим податковим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили. Матеріали такої перевірки разом з висновками органу державної податкової служби передаються органу, що призначив перевірку.

Постанова про призначення документальної позапланової перевірки дотримання вимог податкового законодавства від 09.04.2013 на підставі якої призначено перевірку позивача була прийнята старшим слідчим СВ ДПІ у Шевченківському районі м. Києва ДПС підполковником податкової міліції Братко Т.О. в рамках досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.12.2012 за № 0000074 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України стосовно ТОВ "ОНІКС КОМПАНІ ЛТД" та ТОВ "Енергоінжинірінг".

Таким чином, оскільки кримінальну справу в рамках якої було призначено перевірку позивача порушено не стосовно посадової особи позивача та не за фактом щодо нього, у відповідача були наявні правові підстави для видання податкових оскаржуваних повідомлень - рішень.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у постанові від 11 вересня 2018 року у справі №826/15653/15 зазначив: «Щодо посилання позивача на безпідставність прийняття контролюючим органом оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, оскільки відсутні відомості про набрання законної сили судовим рішенням в кримінальній справі, в рамках якої було призначено перевірку Товариства, то необхідно зазначити, що таке обмеження у прийнятті податкового повідомлення - рішення, що визначено п. 86.9 ст. 86 Податкового кодексу України, стосується виключно платника податків (юридичної особи або фізичної особи - підприємця), відносно посадових осіб якого розслідується кримінальне правопорушення».

Відтак, доводи, зазначені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 23 січня 2019 року.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді О.М. Ганечко

Є.О. Сорочко