Справа № 520/12070/18
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2019-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

18 січня 2019 р. № 520/12070/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Зінченка А.В.,

при секретареві судового засідання - Алавердян Е.А.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 (а/с 1702, пр. Московський, 96"А",м.Харків,61068, код НОМЕР_1) до Приватного виконавця Харківського виконавчого округу ОСОБА_2 (АДРЕСА_1,61003) третя особа: Товариситво з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЖЕНЕВА" (вул. Верхній вал, буд. 28/12, м.Київ 71, 04071, ) про визнання дій неправомірними, визнання незаконними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3., звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії приватного виконавця Харківського виконавчого округу ОСОБА_2 та скасувати Постанову про відкриття виконавчого провадження № 57957432 від 20.12.2018 року за заявою представника ТОВ "ФК"ЖЕНЕВА" ОСОБА_4 про примусове виконання виконавчого напису № 342 виданого 14.12.2018 р. приватним нотаріусом Ірпіньського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_5 про звернення стягнення з ОСОБА_3 Ігоровича;визнати протиправними дії приватного виконавця Харківського виконавчого округу ОСОБА_2 та скасувати Постанову від 20.10.2018 року у виконавчому провадженні № 57957432 про стягнення з боржника, ОСОБА_3, основної винагороди у сумі 65789,34 грн. на користь Приватного виконавця ОСОБА_2 Вікторовича;визнати протиправними дії приватного виконавця Харківського виконавчого округу ОСОБА_2 та скасувати Постанову про накладення арештів на грошові кошти, що містяться на рахунках: - 6691 (ПАН), 9939 (ИАН), АТ "УкрСиббанк", МФО 351005, , адреса: м. Київ вул. Андріївська, 2/12, та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог, зокрема, зазначає, що приватним виконавцем ОСОБА_2 було прийнято до виконання виконавчий напис нотаріуса ОСОБА_5

Позивач вважає, що приватний виконавець в порушення положень Закону України "Про виконавче провадження" прийняв до виконання виконавчий напис відкрив виконавче провадження, чим порушив його права та інтереси.

Наведені обставини спонукали позивача звернутися до суду з даним адміністративним позовом.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, наголосивши на тому, що відповідач діяв в межах наданих повноважень та у спосіб визначений законодавством України, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

20 грудня 2018 року виконавчий напис №342 від 14.12.2018 року приватного нотаріуса ОСОБА_5 надійшов 20.12.2018р на примусове виконання до приватного виконавця ОСОБА_2 про стягнення відповідно до кредитного договору №0263/08/12-Anewv від 30/07/2008р.

20 грудня 2018 року приватним виконавцем було винесено постанову ВП № 57957432 про відкриття виконавчого провадження, яка направлена позивачу.

Зазначеною постановою приватного виконавця також: зобов'язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попередити боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей; стягнуто з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 65789,34 гривня (UАН); копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження, а також роз'яснено порядок її оскарження.

Судом встановлено, що 26.12.2018 року приватним виконавцем ОСОБА_2 винесено постанову про арешт коштів боржника, які знаходяться на рахунках у банках.

у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 725011,41 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наведене нижче.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.3 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до вимог ч. 2 названої норми приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлює Закон України "Про нотаріат".

Відповідно до ст.88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно зі ст.89 Закону України "Про нотаріат" передбачені вимоги, які пред'являються до виконавчого напису.

Відповідно до приписів зазначеної норми, у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання.

Вимоги, що предявляються до виконавчого документа також унормовані і статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно зі ст.90 Закону України "Про нотаріат" стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

З дослідженого у судовому засіданні виконавчого напису №342 від 14.12.2018 року приватного нотаріуса ОСОБА_5 вбачається, що він відповідає всім вимогам виконавчого документа та був поданий на примусове виконання в межах строків для його виконання.

Отже, як вбачається з викладеного, відповідачем при прийняті постанови про відкриття виконавчого провадження було дотримано вимоги ст.12 Закону України "Про виконавче провадження", в частині відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом (виконавчим написом), строк пред'явлення якого не закінчився.

Відтак, оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування постанови приватного виконавця ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження та узгодженість дій приватного виконавця з вимогами Закону України "Про виконавче провадження" - як наслідок, винесення приватним виконавцем на підставі вимог цього Закону постанов про стягнення з боржника основної винагороди, та про арешт коштів боржника - є правомірними.

Крім того судом встановлено, що виконавчий документ є чинним, та станом на дату розгляду справи - не скасований.

При цьому, суд також звертає увагу, що позивачем, так само як і його представником не надано доказів визнання виконавчого напису, на підставі якого відповідачем відкрито виконавче провадження № 57331622 - нечинним та таким, що не підлягає виконанню.

Щодо посилань позивача, що виконавчий напис надійшов від особи, яка не має на це повноважень, суд зазначає наступне.

Як встановлено за матеріалами справи та підтверджується відповідачем по справі, безпосередньо із заявою на відкриття виконавчого провадження звернувся представник ТОВ «Фінансова компанія «Женева» ОСОБА_4, повноваження якого на здійснення зазначених повноважень підтверджуються довіреністю від 10.04.2018 р., копія якої міститься в матеріалах справи та матеріалах виконавчого провадження.

Отже, твердження позивача про те, що до приватного виконавця звернулась особа, якій не надавалося право подавати виконавчий напис від імені ТОВ «Фінансова компанія «Женева» до виконання - не відповідають фактичним обставинам справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Під час розгляду справи доводи позивача відповідачем були спростовані.

Відповідач, у свою чергу, надав підтвердження правомірності прийнятих ним рішень, а відтак довів правомірність їх прийняття і того, що він діяв у відповідності до приписів ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд приходить до висновку, що в позовній заяві наведені обставини, які не підтверджуються достатніми доказами, що свідчить про не обґрунтованість позовних вимог, а отже, оскаржувані постанови прийняті з урахуванням всіх обставин, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, відшкодування судового збору останньому не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 139, 242 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 (код НОМЕР_1) до Приватного виконавця Харківської області ОСОБА_2 (АДРЕСА_2,61003) про визнання дій неправомірними, визнання незаконними та скасування постанов - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлений 23 січня 2019 року.

Суддя Зінченко А.В.