Справа № 0440/5944/18
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2018-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

24 жовтня 2018 року Справа № 0440/5944/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
при секретарі судового засідання Воробйовій П.В.
представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2
представника відповідача ОСОБА_3
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.08.2018 р. у справі № 0440/5944/18 провадження було відкрито та справа призначена до розгляду в порядку підготовчого провадження.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.
В судове засідання, призначене на 24.10.2018 р. зявились всі сторони у справі.
Повноважні представники позивача, позицію, викладену в позовній заяві підтримали, просили суд заявлений позов задовольнити у повному обсязі.
Доводи, наведенні в позові не гуртуються на податковому законодавстві, зокрема, перед проведенням перевірки позивачу вручено запит про надання документів, який відповідає ст.73 ПК України, зокрема, визначено інформацію яка стала підставою для проведення перевірки 72, 74 та чітко визначено перелік документів, які необхідно надати.
Однак, у відповідь на запит контролюючого органу підприємство відмовилось надати відповідні документи Головному управлінню Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області.
Так, 22.05.2018 р., та 29.05.2018 р. контролюючий орган ще раз звернувся до товариства з вимогою надати документи, проте позивачем витребувані документи надані не були.
Так, на перевірку надані акти виконаних робіт між зазначеними вище сторонами, зі змісту яких встановлено пошук контрагентів покупців, які мали взаємовідносини з позивачем раніше та з аналогічних предметів угод (ТОВ «Ремтекс», ТОВ «Весам», ТОВ «Імпульс»).Договір на пошук покупців, підписаний вже при діючих договорах поставки з контрагентами, яких нібито знаходило ТОВ «Бардо Груп».
Повноважний представник відповідача зазначає, що оформлення договору на пошук вже існуючих контрагентів покупців, не являється розумною економічною (діловою метою).
У поданому відзиві також зазначено що видом діяльності ТОВ «Бардо Груп» є неспеціалізована оптова торгівля. Яким чином позивач здійснив пошук означених контрагентів також не зрозуміло, та дійшов до висновку що його контрагент має належні знання у сфері іншої діяльності, не притаманної за визначеним КВЕДом діяльності останнього не відомо.
На підставі п.198.1-198.2 ст.198, п.198.3 ст.198 ПК України, п.198.6 ст.198 ПК України повноважний представник відповідача зазначає, що необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
Відтак, витрати для цілей визначення обєкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійсненні і підтвердженні належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
З урахуванням викладеного вище, повноважний представник відповідача просить суд в задоволенні предявлених позовних вимог відмовити у повному обсязі.
29.08.2018 р. повноважним представником позивача було подано заперечення на відзив Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в яких зазначено, що у відповідь на запит Головного управління Державної фіскальної служби підприємство відмовилось надавати відповідні документи Головному управлінню Державної фіскальної служби, на підставі чого 22.05.2018 р. , 29.05.2018 р. контролюючий орган ще раз звернувся до товариства з вимогою надати документи.
Як зазначено у запереченнях, позиція Головного управління Державної фіскальної служби підтверджує факт неправомірності призначення перевірки виходячи з того, що наказ №3002-4 про призначення такої перевірки було прийнято 25.05.2018 р., тобто з порушенням 15-ти денного терміну, встановленого пунктами 78.1.1 та 78.1.4 ПК України, як підстав для призначення позапланової перевірки.
Щодо ділової мети позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «СІОН-ЮКРЕЙН» зазначає, що ТОВ «СІОН-ЮКРЕЙН» та ТОВ «БАРДО-ГРУП» було укладено договір про надання посередницьких послуг №0708-17 від 07.08.2017 р.
За зазначеним вище договором ТОВ «БАРДО-ГРУП» здійснювало пошук потенційних замовників обладнання ТОВ «СІОН-ЮКРЕЙН» та супроводжувало укладення та виконання укладених договорів.
Зазначений договір №0707-17 є продовженням господарських відносин між ТОВ «СІОН-ЮКРЕЙН» та майбутнім засновником ТОВ «БАРДО-ГРУП» ОСОБА_4, які було зафіксовано угодою про співпрацю від 30.01.2017р., яку було надано до перевірки разом із запереченнями до акту перевірки.
За зазначеною вище угодою ОСОБА_4 використовуючи свій досвід та звязки у сфері будівельної діяльності зобовязувався сприяти ТОВ «СІОН- ЮКРЕЙН» в укладанні договорів та супроводжувати їх виконання.
При цьому, ТОВ «СІОН-ЮКРЕЙН» було зобовязано укласти договір про надання посередницьких послуг з підприємством, яке було зобовязано укласти договір про надання посередницьких послуг з підприємством, яке було засновано ОСОБА_4, оплатити всі отримані за угодою про співпрацю послуги та продовжити співпрацю вже у поряду, передбаченому договором.
Укладення угод, а саме з: ТОВ «ВЕСАМ», ТОВ «ІМПУЛЬС» та ТОВ «РЕМТЕКС» супроводження їх повного виконання це і є результатом співпраці з ОСОБА_5, за угодою про співпрацю від 30.01.2017 р. та, у подальшому з ТОВ «БАРДО-ГРУП».
Оплата послуг ТОВ «БАРДО-ГРУП» здійснена лише після повного виконання грошових зобовязань контрагентів ТОВ «ВЕСАМ» та ТОВ «ІМПУЛЬС» перед ТОВ «СІОН-ЮКРЕЙН» відповідно за договором поставки №16/17 від 21.06.2017 р. та договором поставки №21/04-2017 від21.04.2017 р., що в свою чергу відповідає умовам угоди про співпрацю від 30.01.2017 р.
При цьому, суд зазначає, що повноважним представником відповідача 24.10.2018 р. було надано додаткові пояснення наступного змісту.
У заперечені на відзив позивач наголошував, що відповідачем порушено 15-ти денний строк, який встановлений п.78.1.1 ст.78 ПК України. Однак, такі твердження позивача не відповідають дійсності.
Водночас, повноважний представник відповідача зазначає, що інформація яка відображена фіскальним органом у запиті, зібрана у встановленому законом порядку, зокрема, пп.72.1.1.1 п.72.1 ст.72 ПК України, визначає, що для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла: що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах. Запит містить посилання на аналіз інформаційних баз ДФС України, аналіз податкових накладних, що є підставою для висновків ДФС у Дніпропетровській області про наявність порушень з боку позивача норм ПК України, зокрема ст.198 та надсилання запиту про надання документів та пояснень.
На підставі викладеного вище, позивачем необґрунтовано відмовлено в наданні пояснень та документального підтвердження на зазначений запит. При цьому зазначено, що контролюючий орган, до (27.04.2018 р.) і під час (29.05.2018 р.) перевірки ще раз звертався до позивача про надання документів та пояснень.
У звязку з не отриманням у 15-ти денний строк документального підтвердження, та пояснень від позивача з дня, наступного за днем отримання запиту позивачем (27.04.2018 року про що зазначає позивач в позовній заяві) контролюючий орган прийшов до висновку про призначення перевірки.
На підставі викладеного вище, був складений наказ на перевірку від 25.05.2018 р. №3002-п та направлення від 29.05.2018 №3174, які належним чином вручені позивачу, що останнім не заперечується у позові та в запереченнях на відзив.
Як зазначає контролюючий орган, останній звернувся до позивача - ТОВ «Сіон Юкрейн» про надання документів та пояснень.
Відтак, Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області виконано вимоги ст.81 ПК України, що, як зазначає повноважний представник відповідача, свідчить про дотримання всіх складових про допуск до перевірки, отримання копії наказу, направлення, предявлення службового посвідчення, що означає можливість приступити до проведення перевірки.
Водночас зазначено, що відповідачу не зрозуміло звідки у ТОВ «Бардо Груп» наявний досвід у наданні таких послуг. Також не зрозуміло, якими критеріями керувався позивач при виборі даного контрагента.
В судовому засіданні судом було поставлено на розгляд питання щодо можливості переходу до розгляду справи по суті за доказами, які наявні у матеріалах справи.
Повноважні представники сторін не заперечували щодо переходу до розгляду справи по суті. Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду зазначеної справи по суті, застосувавши принцип процесуальної економії та у відповідності до ст.ст.192 211, 217, 224 228 КАС України безпосередньо 24.10.2018 року.
Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення як представників позивача, так і представника відповідача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю «СІОН-ЮКРЕЙН» є юридичною особою, що підтверджується відомостями, які містяться в матеріалах справи.
Мета та предмет діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «СІОН-ЮКРЕЙН» визначені відповідно до п.2 статуту ТОВ «СІОН-ЮКРЕЙН», копія якого долучена до матеріалів справи.
Необхідною умовою для звернення податкового органу до платника податків з письмовим запитом є наявність відповідних підстав, передбачених законодавством України, зокрема, п.73.3 ст.73 ПК України.
Відтак, п.73.3 ст.73 ПК України наведено перелік обставин, за настання яких орган державної податкової служби має право до платника податків із письмовим запитом про надання відповідної інформації.
Відповідно, підстави для застосування ГУ ДФС у Дніпропетровській обл. норм п.п. 78.1 та пл.78.1.4. п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, в даному випадку, відсутні.
27.04.2018 р. Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області було направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «СІОН-ЮКРЕЙН» запит «Про надання інформації (пояснень та їх документального підтвердження)» від 27.04.2018 р. №04/04-18, в якому ГУ ДФС у Дніпропетровській області зазначало про необхідність надання копій документів та пояснень, що безпосередньо стосуються господарських відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків (їх відображення в обліку і звітності) із ТОВ «БАРДО ГРУП» (код ЄДРПОУ 4144811) за період листопад, грудень 2017 р.
На зазначений вище запит позивачем взагалі будь-якої відповіді надано не було, що також свідчить про недотримання останнім вимог п.73.3 ст.73 ПК України.
Наведені вище обставини зумовили направлення 22.05.2018 р. за вх.№05/05-18 Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «СІОН-ЮКРЕЙН» запиту «Про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень)», в якому ГУ ДФС у Дніпропетровській області зазначало про необхідність надання копії документів та пояснення, що безпосередньо стосуються господарських відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків (їх відображення в обліку і звітності) із ТОВ «БАРДО ГРУП» за грудень 2017 року, ТОВ «БГ «ВАВІЛОН» за грудень 2017 р.
Таким чином, як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, будь-якої вмотивованої та обґрунтованої відповіді з наданням витребуваних контролюючим органом документів, чіткий перелік який наведено у кожному з зазначених вище запитів, надісланих на адресу позивача контролюючим органом, та отриманих останнім, позивачем на адресу відповідача направлено не було, а лист від 05.05.2018 р. по суті мав характер відписки, що прямо суперечить вимогам п.73.3 ст.73 КАС України.
Відтак, посилання представників позивача на безпідставність призначення відносно останнього документальної позапланової виїзної перевірки відповідно до оскаржуваного наказу від 25.05.2018 р. №3002-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СІОН-ЮКРЕЙН» не відповідає дійсним обставинам справи та прямо спростовується доказами, наявними в матеріалах справи.
29.05.2018 р. за №3174 Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області, на підставі наказу від 25.05.2018 р. №3002-п « Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СІОН-ЮКРЕЙН» було видано направлення на перевірку від 29.05.2018 р. №3174.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень стали наступні обставини.
Як встановлено під час судового розгляду справи, між ТОВ «СІОН-ЮКРЕЙН» та ТОВ «БАРДО ГРУП» було укладено договір про надання посередницьких послуг №0708-17 від 07.08.2017 р.
Відповідно до умов зазначеного вище договору про надання посередницьких послуг №0708-17 від 07.08.2017 р. ТОВ «СІОН-ЮКРЕЙН» доручав, а ТОВ «БАРДО ГРУП» зобовязувався зобовязувався виконати ряд певних фактичних дій і знаходження потенційних замовників (генпідрядників, покупців) для перспективної роботи в сфері діяльності ТОВ «СІОН-ЮКРЕЙН».
В підтвердження виконання умов договору про надання посередницьких послуг №0708-17 від 07.08.2017 р. позивачем було надано копії наступних документів, а саме: акт №ОУ-1229/01 від 29.12.2017 р. здачі-приймання робіт по виконанню зобовязань, згідно з договором про надання посередницьких послуг; рахунок-фактура №СФ-1229/01 від 29 грудня 2017 р.; акт №ОУ-1228/05 від 28.12.2017 р. здачі-прийняття робіт по виконанню зобовязань згідно з договором на надання посередницьких послуг; рахунок-фактура №СФ-1228/05 від 28.12.2017 р.; акт ОУ-1214/01 здачі-приймання робіт по виконанню зобовязань згідно з договором на надання посередницьких послуг; рахунок-фактура №СФ-1214/01 від 14.12.2017 р.; акт ОУ-1127/01 здачі-приймання робіт по виконанню зобовязань згідно з договором на надання посередницьких послуг; рахунок-фактура №СФ-1127/01 від 27.11.2017 р.; акт ОУ-1124/01 від 24.11.2017 р. здачі-приймання робіт по виконанню зобовязань згідно з договором на надання посередницьких послуг; рахунок-фактура №СФ-1124/01 від 24.11.2017 р.; платіжне доручення №851 від 24.11.2017 р. на загальну суму 142 800,00 грн.; платіжне доручення №852 від 27.11.2017 р. на загальну суму 109800,00 грн.; платіжне доручення №892 від 08.12.2017 р. на загальну суму 200 000,00 грн.; платіжне доручення №910 від 15.12.2017 р. на загальну суму 300 000,00 грн.; платіжне доручення №920 від 21.12.2017 р. на загальну суму 240 680, 00грн.; платіжне доручення №933 від 21.12.2017 р. на загальну суму 100 000,00 грн.
Відповідно до документів, наданих до позовної заяви позивачем, між ТОВ «СІОН-ЮКРЕЙН» та ТОВ «РЕМТЕКС» було укладено договір поставки №21/17 від 05.09.2017 р., відповідно до умов якого ТОВ «СІОН-ЮКРЕЙН» зобовязувався поставити та передати у власність ТОВ «РЕМТЕКС» обладнання виробництва компаній MITSUBISHI ELECTRIC визначене в Додатку №1 до цього договору, а ТОВ «РЕМТЕКС» зобовязувався прийняти та сплатити за обладнання в порядку та на умовах, передбачених цим договором.
Між ТОВ «СІОН-ЮКРЕЙН» та ТОВ «ВЕСАМ» було укладено договір поставки №16/17 від 21.06.2017 р., відповідно до умов якого ТОВ «СІОН-ЮКРЕЙН» постачає обладнання або надає послуги ТОВ «ВЕСАМ», згідно позицій номенклатури/переліку послуг, зазначених у додаткових угодах (специфікаціях) або в документі «Рахунок на оплату» до даного договору, на умовах доного договору.
Між ТОВ «СІОН-ЮКРЕЙН» та ТОВ «ІМПУЛЬС» було укладено договір поставки №21/04-2017 від 21.04.2017 р., відповідно до умов якого ТОВ «СІОН-ЮКРЕЙН» постачає обладнання або надає послуги ТОВ «ІМПУЛЬС», згідно позицій номенклатури/переліку послуг, зазначених у Додаткових угодах (Специфікаціях) та в документі «Рахунок на оплату» до даного Договору, на умовах даного договору.
Правовідносини сторін, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо визначення вичерпного переліку податків і зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податковою контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР, Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, тощо.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
При цьому на підставі означає, що субєкт владних повноважень повинен бути утворений в порядку, визначеному Конституцією та законами України, та зобовязаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.
У межах повноважень означає, що субєкт владних повноважень повинен вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обовязків, встановлених відповідним законом.
У спосіб означає, що субєкт владних повноважень зобовязаний дотримуватися встановленої законом процедури вчинення дій, і повинен обирати лише встановлені законом способи правомірної поведінки при реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до п.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
При цьому, суд зауважує, що п.1 статті 6 Конвенції зобовязує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обовязку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Стаття 2 КАС України зазначає, що основними завданнями (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне зясування всіх обставин у справі; 5) обовязковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч.3 ст.2 КАС України, є принцип верховенства права, який відповідно до ст.6 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ст. ст.8, 9 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом частин 4 ст. 9 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; зясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд прийшов до висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Відповідно до пп.14.1.203 ст.14 ПК України, продаж результатів робіт (послуг) - будь-які операції господарського, цивільно-правового характеру з виконання робіт, надання послуг, надання права на користування або розпоряджання товарами, у тому числі нематеріальними активами та іншими об'єктами власності, що не є товарами, за умови компенсації їх вартості, а також операції з безоплатного надання результатів робіт (послуг). Продаж результатів робіт (послуг) включає, зокрема, надання права на користування товарами за договорами оперативного лізингу (оренди), продажу, передачі права відповідно до авторських або ліцензійних договорів, а також інші способи передачі об'єктів авторського права, патентів, знаків для товарів і послуг, інших об'єктів права інтелектуальної, у тому числі промислової власності.
Відповідно до ст.21 ПК України визначені обовязки контролюючих органів, серед яких обовязок дотримуватись Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати поршень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.
Відповідно до п.73.3 ст.73 ПК України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.
Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити:
1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує;
2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;
3) печатку контролюючого органу.
Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:
1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;
2) для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом;
3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;
4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків:
податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обовязкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування;
акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної;
5) у разі проведення зустрічної звірки;
6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.
Запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Платники податків та інші субєкти інформаційних відносин зобовязані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом).
У разі проведення зустрічної звірки платники податків та інші субєкти інформаційних відносин зобовязані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту. Документальне підтвердження цієї інформації на вимогу контролюючого органу може бути надано в електронному або паперовому вигляді на вибір платника податків.
У разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - пятим цього пункту, платник податків звільняється від обовязку надавати відповідь на такий запит.
Інформація на запит контролюючого органу надається Національним банком України, іншими банками безоплатно у порядку і обсягах, встановлених Законом України "Про банки і банківську діяльність".
Порядок отримання інформації контролюючими органами за їх письмовим запитом визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Вичерпний перелік підстав проведення документальних позапланових перевірок визначено статтею 78 ПК України.
Відповідно до п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка проводиться за наявності хоча б однієї з таких підстав: Документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обовязковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту; платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом;. платником податків подано контролюючому органу уточнюючий розрахунок з відповідного податку за період, який перевірявся контролюючим органом; виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту; платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7статті 44 цього Кодексу, або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі, коли платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об'єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.
Наказ про проведення документальної позапланової перевірки з підстав, зазначених у цьому підпункті, видається: у разі розгляду заперечення до акта перевірки та/або додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, - контролюючим органом, який проводив перевірку; під час проведення процедури адміністративного оскарження - контролюючим органом вищого рівня, який розглядає скаргу платника податків; виключено; розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків;. платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від'ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від'ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень; щодо платника податку подано скаргу: про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обовязкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування у разі ненадання таким платником податків протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання письмового запиту контролюючого органу, в якому зазначається інформація із скарги, пояснень та документального підтвердження на цей запит; або про ненадання таким платником податків акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної у разі ненадання таким платником податків протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання письмового запиту контролюючого органу, в якому зазначається інформація із скарги, пояснень та документального підтвердження на цей запит; виключено; отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки, винесену ними відповідно до закону; контролюючим органом вищого рівня в порядку контролю за діями або бездіяльністю посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня здійснено перевірку документів обов'язкової звітності платника податків або матеріалів документальної перевірки, проведеної контролюючим органом нижчого рівня, і виявлено невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства або неповне з'ясування під час перевірки питань, що повинні бути з'ясовані під час перевірки для винесення об'єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Наказ про проведення документальної позапланової перевірки в цьому випадку приймається контролюючим органом вищого рівня лише у тому разі, коли стосовно посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня, які проводили документальну перевірку зазначеного платника податків, розпочато службове розслідування або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення; у разі отримання інформації про ухилення податковим агентом від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати, пасивних доходів, додаткових благ, інших виплат та відшкодувань, що підлягають оподаткуванню, у тому числі внаслідок неукладення платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом, а також здійснення особою господарської діяльності без державної реєстрації. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали підставою для проведення такої перевірки; у разі отримання документально підтвердженої інформації та даних, що свідчать про невідповідність умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" та/або встановлення невідповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" у порядку, передбаченому підпунктом 39.5.1.1 підпункту 39.5.1 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу; неподання платником податків або подання з порушенням вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення або у разі встановлення порушень під час моніторингу такого звіту або документації відповідно до вимог пунктів 39.4 і 39.5 статті 39 цього Кодексу; отримано звіт про контрольовані операції, надісланий платником податків відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу. У такому разі перевірка проводиться виключно з питань контролю трансфертного ціноутворення; платником податків не подано в установлений пунктом 50.3 статті 50 цього Кодексу строк уточнюючий розрахунок для виправлення помилок, виявлених за результатами електронної перевірки, проведеної за заявою платника податків; виявлено розбіжності даних, що містяться у зареєстрованих акцизних накладних/розрахунках коригування в Єдиному реєстрі акцизних накладних та деклараціях з акцизного податку, поданих платником акцизного податку, що реалізує пальне; платником податків не надано для проведення зустрічної звірки інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту. Така перевірка проводиться виключно з питань, зазначених у запиті контролюючого органу.
Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.
Строки проведення документальної позапланової виїзної перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.
Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.
Порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.
Працівникам податкової міліції забороняється брати участь у проведенні планових та позапланових виїзних перевірок платників податків, що проводяться контролюючими органами, якщо такі перевірки не пов'язані з веденням оперативно-розшукових справ або здійсненням кримінального провадження стосовно таких платників податків (посадових осіб платників податків), що знаходяться в їх провадженні. Перевірки платників податків податковою міліцією проводяться у межах повноважень, визначених законом, та в порядку, передбаченому Законом України "Про оперативно-розшукову діяльність", Кримінальним процесуальним кодексом України та іншими законами України.
Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Відповідно до п.82.1 ст.82 ПК України, тривалість перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, не повинна перевищувати 30 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - 10 робочих днів, інших платників податків - 20 робочих днів.
Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - не більш як на 5 робочих днів, інших платників податків - не більш як на 10 робочих днів.
Відповідно до п.185.1 ст.185 ПК України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з:
а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;
б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;
в) ввезення товарів на митну територію України;
г) вивезення товарів за межі митної території України;
е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Відповідно до п. 198.1 ст.198 ПК України, податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з:
придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);
ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Здійснивши системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України та надаючи оцінку доводам сторін, як викладених в заявленій позовній заяві та відзиві до неї, так і в поясненнях, наданих в судовому засіданні, суд зазначає наступне.
Доводи позивача щодо протиправності дій Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпроптеровській області, які полягають в порушенні 15-ти денного терміну, встановленого, як зазначає повноважний представник позивача, у відповідності до пп.78.1.4 ст.78 ПК України, та як наслідок винесення оскаржуваного наказу Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області №3002-п від 25.05.2018 р. «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Сіон-Юкрейн» спростовуються наступним.
Відтак, відповідачем у відповідності до п.73.3 ст.73 ПК України, яким визначено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження було правомірно сформовано оскаржуваний наказ Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області №3002-п від 25.05.2018 р. «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Сіон-Юкрейн».
Оцінивши надані позивачем, у якості належних та допустимих доказів у відповідності до ст.ст. 73, 74 КАС України, документи, що начебто підтверджують виконання укладених договорів, а саме: договір про надання посередницьких послуг №0708-17 від 07.08.2017 р., укладений між ТОВ «СІОН-ЮКРЕЙН» та ТОВ «БАРДО ГРУП»; договір поставки №21/17 від 05.09.2017 р., укладений між ТОВ «СІОН-ЮКРЕЙН» та ТОВ «РЕМТЕКС»; договір поставки №16/17 від 21.06.2017 р., укладений між ТОВ «СІОН-ЮКРЕЙН» та ТОВ «ВЕСАМ»; договір поставки №21/04-2017 від 21.04.2017 р., укладений між ТОВ «СІОН-ЮКРЕЙН» та ТОВ «ІМПУЛЬС» зазначених вище, суд зазначає наступне.
Будь-якими належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.73-76 КАС України не є підтвердженою позиція позивача, викладена в адміністративному позові та стосовно наданих як усних, так і письмових пояснень у даній справі, щодо начебто реальності здійснених господарських операцій позивача ТОВ «СІОН-ЮКРЕЙН» та ТОВ «БАРДО ГРУП», ТОВ «РЕМТЕКС»; ТОВ «ВЕСАМ»; ТОВ «ІМПУЛЬС» виходячи з наступного.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Згідно ст. 9 вказаного вище Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійснення господарської операції.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, тощо) мають силу первинних документів лише у разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактично здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх оформлених реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення обєкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість належить зясовувати, зокрема, такі обставини як рух активів у процесі здійснення господарської операції.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Відсутність доказів реального вчинення господарських операцій виключає правомірність визначення платником податкового кредиту за такими операціями, не зважаючи на наявність у нього податкових накладних, що за формою відповідають вимогам чинного законодавства, а також доказів сплати продавцю вартості товару з ПДВ.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Як вбачається з наданих до суду документів, на підтвердження реальності вчинення господарської операції Товариства з обмеженою відповідальністю «СІОН-ЮКРЕЙН» з ТОВ «БАРДО ГРУП», ТОВ «РЕМТЕКС», ТОВ «ВЕСАМ», ТОВ «ІМПУЛЬС» - зазначені вище по тексту документи, за відсутності підтвердження належними та достовірними доказами самого факту реальності здійснення господарських операцій за договорами, а саме: за договором про надання посередницьких послуг №0708-17 від 07.08.2017 р., укладеним між ТОВ «СІОН-ЮКРЕЙН» та ТОВ «БАРДО ГРУП»; за договором поставки №21/17 від 05.09.2017 р., укладеним між ТОВ «СІОН-ЮКРЕЙН» та ТОВ «РЕМТЕКС»; за договором поставки №16/17 від 21.06.2017 р., укладеним між ТОВ «СІОН-ЮКРЕЙН» та ТОВ «ВЕСАМ»; за договором поставки №21/04-2017 від 21.04.2017 р., укладеним між ТОВ «СІОН-ЮКРЕЙН» та ТОВ «ІМПУЛЬС», мають характер лише формально складених, але недостовірних документів, що виключає наявність правових підстав для включення відповідних сум до складу податкового кредиту з податку на додану вартість, та не можуть вважатися належними доказами реального здійснення господарських операцій.
Крім того, додатково надані позивачем у якості належних та допустимих доказів, у відповідності до норм ст.ст.73, 74 КАС України, статут ТОВ «БАРДО ГРУП»; угода про співпрацю 30.01.2017 р. вх.№01/01-17, копії документів на підтвердження подання податкової звітності, не спростовують формальний характер складених первинних документів.
Також, надаючи належну оцінку доводам представників позивача, озвученим безпосередньо в судовому засіданні, суд зазначає наступне.
Посилання директора ТОВ «СІОН ЮКРЕЙН» на те, що ОСОБА_6, з яким позивач уклав угоду про співпрацю від 30.01.2017 року, та який в подальшому став засновником ТОВ «БАРДО ГРУП» (з основним видом діяльності за КВЕД 46.90 НЕСПЕЦІАЛІЗОВАНА ОПТОВА ТОРГІВЛЯ) є саме тією особою, яка «вирішує ВСІ ПИТАННЯ», а саме: «неформальні питання формальним шляхом, здійснюючи певний вплив на контрагентів (шляхом тиску на них фізичного впливу, тримання у обмежених площею приміщеннях і таке інше), з метою укладання певних договорів на користь позивача ТОВ «СІОН ЮКРЕЙН», що на думку представника позивач, найкращим чином характеризує зазначену особу як найкращого контрагента з усіх можливих контрагентів», жодним чином не підтверджують реального характеру надання певних посередницьких послуг останнім позивачу, особливо враховуючи вибірковість спогадів директора позивача стосовно ціни таких послуг ОСОБА_6.
Відповідно до положень ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч.3 ст.2 КАС України, є принцип верховенства права, який відповідно до ст.6 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Суд зауважує, що зазначена позиція кореспондується позиції Верховного Суду, викладеній в постанові Верховного Суду від 16.10.2018 р. у справі №826/1980/15 (адміністративне провадження №К/9901/8353/18, в якій зазначається, що недоведеність здійснення позивачем господарських операцій, відсутність їх реального характеру, доводить безпідставність формування позивачем податкового кредиту по факту придбання товарів (послуг) та підтверджує висновки податкового органу про податкові правопорушення, покладені в основу прийняття відповідного податкового повідомлення-рішення, яким збільшено податок на додану вартість за у відповідний період та на певну суму, а також застосовані штрафні (фінансові) санкції.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відтак, викладене вище має наслідком наступне.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до платіжного доручення від 02.08.2018 р. №698 за подання адміністративного позову позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 5 389,60 грн. (пять тисяч триста вісімдесят девять, 60 коп.), який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету України.
Керуючись ст. ст.ст.242-244, 246, 250, 254, 255 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 02 листопада 2018 року.

Суддя ОСОБА_8