Справа № 826/2376/18
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2019-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

25 січня 2019 року

Київ

справа №826/2376/18

адміністративне провадження №К/9901/63240/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді (судді-доповідача) - Данилевич Н.А.,

суддів - Стрелець Т.Г.,

Шарапи В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні

касаційні скарги Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2018 року (суддя - Аблов Є.В.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року (головуючий суддя - Вівдиченко Т.Р., судді - Беспалов О.О., Мєзєнцев Є.І.) у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко»

до Міністерства юстиції України, Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України

про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. 12 лютого 2018 року Приватне акціонерне товариство «Райз-Максимко» (далі - позивач, ПрАТ «Райз-Максимко») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач-1), Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України (далі - відповідач-2), в якому позивач просить: скасувати наказ відповідача-1 №4503/7 від 29 листопада 2017 року «Про відмову у задоволенні скарги приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» від 27 жовтня 2017 року № 27/10-17юр»; зобов'язати відповідача-2 повторно розглянути скаргу приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» від 27 жовтня 2017 року №27/10-17юр.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

2. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2018 року адміністративний позов приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» (03115, місто Київ, проспект Перемоги, 121-В; ) до Міністерства юстиції України (01001, місто Київ, вулиця Городецького, 13; ), Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України (01001, місто Київ, вулиця Городецького, 13) про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії задоволено частково.

2.1. Скасовано наказ Міністерства юстиції України № 4503/7 від 29 листопада 2017 року «Про відмову у задоволенні скарги приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» від 27 жовтня 2017 року № 27/10-17юр».

2.2. Зобов'язано Міністерство юстиції України повторно розглянути скаргу приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» від 27 жовтня 2017 року № 27/10-17юр.

2.3. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

2.4. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України на користь приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» понесені останнім судові витрати у розмірі 3524,00 грн. (три тисячі п'ятсот двадцять чотири гривні).

3. Задовольняючи позовні вимоги позивача частково, суд першої інстанції виходив з того, що наказ відповідача-1 обґрунтований саме недотриманням позивачем вимог щодо оформлення скарги та документів, що долучаються до неї, а тому відповідач-1 не міг переходити до розгляду такої скарги по суті, а був зобов'язаний на підставі висновку комісії прийняти мотивоване рішення про відмову у розгляді скарги без розгляду її по суті у формі наказу. Між тим, оскаржуваним наказом було відмовлено у задоволенні скарги, що свідчить про здійснення розгляду такої скарги по суті. Також суд вказав на порушення відповідачем-1 порядку розгляду скарги ПрАТ «Райз-Максимко». Суд зазначив, що скарга ПрАТ «Райз-Максимко» у своєму змісті має викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги, а тому безпідставним є протилежний висновок відповідача-1, покладений в основу оскаржуваного наказу. Крім того, оскільки розгляд скарги ПрАТ «Райз-Максимко» здійснювався по суті заявлених у ній вимог, відповідачем-1 повинні були бути дотримані вимоги Порядку щодо забезпечення публічності розгляду скарг у сфері державної реєстрації. Суд також зазначив, що позовна вимога про зобов'язання відповідача-2 повторно розглянути скаргу ПрАТ «Райз-Максимко» від 27 жовтня 2017 року №27/10-17юр у визначеному позивачем вигляді задоволенню не підлягає, оскільки згідно приписів Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» розгляд скарг у сфері державної реєстрації є повноваженням відповідача-1, а не відповідача-2, а тому таку вимогу суд задовольнив частково шляхом зобов'язання саме відповідача-1 повторно розглянути скаргу ПрАТ «Райз-Максимко» від 27 жовтня 2017 року №27/10-17юр.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

4. Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Міністерство юстиції України звернувся до суду з апеляційною скаргою та просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

5. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишено без задоволення. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2018 року залишено без змін .

6. Суд апеляційної інстанції підтримав висновки суду першої інстанції. Доводи апелянта про відсутність у скарзі ПрАТ "Райз-Максимко" від 27.10.2017 року обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги, колегія суддів визнала оціночним судженням відповідача зі спірного питання з помилковим висновком. Колегія суддів звернула увагу на те, що позивачем виконано покладений на нього ст.37 Закону № 1952-IV обов'язок наведення у скарзі обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги. Втім, суд зазначив, що це не звільняє відповідача, як орган що розглядає скаргу, від повноважень перевірити відповідну інформацію як станом на момент звернення особи зі скаргою, так і на момент її розгляду. Також суд вказав на те, що з приписів ч.5 ст.37 Закону вбачається, що вимога про додання до скарги копій документів, які підтверджують факт порушення прав скаржника, не носить обов'язкового характеру, оскільки такі засвідчені копії додаються до скарги лише за їх наявності. З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про протиправність відмови відповідача у задоволенні скарги ПАТ "Райз-Максимко" від 27.11.2017 р., у зв'язку з доданням до скарги копій документів, не засвідчених в установленому порядку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)

7. 05 жовтня 2018 року до Суду надійшла касаційна скарга Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року, в якій відповідач-1 просив скасувати судові рішення та постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

8. В обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник вказує на те, що за результатами розгляду скарги було прийнято вмотивоване рішення про відмову у її задоволенні у зв'язку з тим, що скарга оформлена без дотримання вимог ч. 5 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме: додані до скарги копії документів не засвідчені в установленому порядку. Скаржник зазначає, що позивачем до скарги було додано копію договору оренди землі, укладеного між ЗАТ «Райз-Максимко» та ОСОБА_3 від 23 вересня 2009 року строком на 5 років та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, де міститься інформація, що вказаний договір оренди земельної ділянки зареєстровано 26 вересня 2012 року, отже станом на дату розгляду скарги Комісією строк дії такого договору оренди земельної ділянки закінчився, а отже, відсутні обставини, якими обґрунтовані вимоги скарги ПрАТ «Райз-Максимко». Також скаржник вказує на те, що повноваження Мін'юсту з цього питання є дискреційними. Міністерство юстиції України зазначає, що Суд не втручається та не може втручатись у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями відповідності прийняття ним рішень, підміняти його і перебирати на себе повноваження, надані законом відповідному суб'єкту владних повноважень.

9. Позивачем надано відзив на касаційну скаргу, в якому останнім зазначено, що товариством було в повній мірі дотримано та виконано вимоги ч. 5 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме: чітко зазначено повне найменування, місцезнаходження скаржника, реквізити рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, виклад обставин, якими обґрунтовані вимоги скарги, вказано про відсутність судового спору з порушеного питання, підписано скаргу представником скаржника, додано засвідчені в установленому порядку копії документів. Таким чином, позивач вважає, що оскаржуване рішення відповідача-1 прийнято ним з порушенням вимог законодавства. Позивач просив залишити без задоволення касаційну скаргу Міністерства юстиції України та залишити рішення судів попередніх інстанцій без змін, розгляд даної справи провести без участі його представника.

10. Ухвалою Верховного Суду від 24 січня 2019 року зазначену адміністративну справу призначено до розгляду.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

11. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 27 жовтня 2017 року позивачем до відповідача-1 було подано скаргу на рішення державного реєстратора комунального підприємства «Реєстраційно-інвентаризаційної служби В'язівської сільської ради Охтирського району Сумської області» Фальченка Юрія Леонідовича №27/10-17юр.

12. Так, позивачем в поданій скарзі від 27.10.2017 року зазначено, що ПрАТ "Райз-Максимко" на підставі Договору оренди землі від 23.09.2009 р. №319, укладеного з ОСОБА_3 та зареєстрованого у Відділі Держкомзему у Охтирському районі, про що 26.09.2012р. у Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис за №03049, користується земельною ділянкою площею 3,5786 га., кадастровий номер НОМЕР_1 що розташована на території Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області. Відповідно до пункту 8 Договору, договір укладено строком на 5 років. Заявник зазначив, що вказаний Договір оренди земельної ділянки не був достроково розірваний чи визнаний судом недійсним, як і Державна реєстрація вказаного правочину не скасовувалася. Проте, незважаючи на наявність чинного зареєстрованого за ПрАТ "Райз-Максимко" права оренди земельної ділянки, Державний реєстратор Комунального підприємства Реєстраційно-інвентаризаційної служби В'язівської сільської ради Охтирського району Сумської області Фальченко Ю.Л., всупереч положенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», 31.07.2017 р. повторно зареєстрував договір оренди вищезазначеної земельної ділянки, які перебувають в користуванні ПрАТ "Райз-Максимко", з іншим орендарем - ФОП ОСОБА_5. Позивач посилався на те, що державним реєстратором Фальченко Юрієм Леонідовичем протиправно зареєстровано договір оренди земельної ділянки між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_5, кадастровий номер НОМЕР_1 про що на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 36463495 від 03.08.2017 р. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про інше речове право 21716577.

13. За наслідком розгляду вказаної скарги Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації було складено висновок від 23 листопада 2017 року, яким вирішено відмовити у задоволенні такої скарги ПрАТ «Райз-Максимко» у зв'язку з тим, що вона оформлена без дотримання вимог, визначених ч. 5 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме: додані до скарги копії документи не засвідчені в установленому порядку, а також скарга не містить обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги.

14. На підставі такого висновку 29 листопада 2017 року відповідачем-1 прийнято наказ №4503/7, яким відмовлено у задоволенні скарги ПрАТ «Райз-Максимко» з підстав, аналогічних тим, що зазначені у наведеному вище висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

15. Стаття 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

16. Частина 5 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV (далі - Закон №1952-IV): рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги:

1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір) <…>;

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити:

1) повне найменування (ім'я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім'я) представника скаржника, якщо скарга подається представником;

2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується;

3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника;

4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав;

6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.

До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Скарга на рішення про державну реєстрацію прав розглядається в порядку, визначеному цим Законом, виключно за умови, що вона подана особою, яка може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття такого рішення.

Якщо скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав подається представником скаржника, до скарги додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку <…>.

17. Частина 8 статті 37 Закону №1952-IV: Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо:

1) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п'ятою цієї статті <…>.

18. Пункт 2 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1128 (далі - Порядок №1128): для забезпечення розгляду скарг суб'єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін'юстом або відповідним територіальним органом.

19. Пункт 5 Порядку №1128: перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення <…> чи дотримано вимоги Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги <…>.

20. Пункт 7 Порядку №1128: у разі коли встановлено порушення вимог Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, суб'єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у розгляді скарги без розгляду її по суті у формі наказу.

21. Пункт 8 Порядку №1128: під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об'єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб'єкта оскарження, і вирішує:

1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб'єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб'єкта оскарження;

2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб'єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб'єктом оскарження на законних підставах;

3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні;

4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора);

5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

22. Пункт 9 Порядку №1128: під час розгляду скарги по суті обов'язково запрошується скаржник та / або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб'єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб'єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

23. Пункт 10 Порядку №1128: суб'єкт розгляду скарги своєчасно повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів:

1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі);

2) шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін'юсту;

3) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі та/або інших документах, що додаються до скарги).

24. Пункт 11 Порядку №1128: копії скарги та доданих до неї документів надаються особам, запрошеним до розгляду скарги по суті (крім скаржника), не пізніше дня, що передує дню розгляду скарги по суті. Суб'єкт оскарження має право подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов'язково приймаються комісією до розгляду <…>.

25. Частина 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України): у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку

26. Частина 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України): у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

27. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

28. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (ч. 1 ст. 341 КАС України).

29. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

30. Як встановлено судами попередніх інстанцій, підставою прийняття відповідачем-1 оскаржуваного рішення є подання ПрАТ «Райз-Максимко» скарги, оформленої без дотримання вимог, визначених ч. 5 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (додані до скарги копії документів не засвідчені в установленому порядку), а також відсутність обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги.

31. З аналізу ст. 37 Закону №1952-IV слідує, що на особу, яка звертається зі скаргою, покладається обов'язок наведення у скарзі обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги.

32. Як встановлено судами, у скарзі ПрАТ "Райз-Максимко" від 27.10.2017 року наведені обставини наявності укладеного між ним та ОСОБА_3 договору оренди землі від 23.09.2009р. №319, на умовах якого позивач користується земельною ділянкою площею 3,5786га з кадастровим номером НОМЕР_1 а також вказано про факт проведення повторної реєстрації державним реєстратором Фальченко Ю.Л. договору оренди щодо земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 яка перебуває в користуванні ПрАТ "Райз-Максимко", з іншим орендарем - ФОП ОСОБА_5.

33. Таким чином, відповідач дійшов помилкового висновку щодо відсутності у поданій ПрАТ "Райз-Максимко" скарзі обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги, та, відповідно, наявності підстав для відмови у задоволенні скарги.

34. Суд також погоджує висновки судів попередніх інстанцій щодо безпідставності доводів скаржника про порушення позивачем порядку оформлення скарги на рішення державного реєстратора, поданої ним 27.10.2017 року.

35. Так, вимоги до оформлення скарги на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України, що подається особою, яка вважає, що її права порушено, передбачені пунктами 1-6 ч. 5 ст. 37 Закону №1952-IV, тоді як абзац 8 ч. 5 цієї статті визначає, зокрема, вимоги до оформлення доданих до скарги копій документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором. З огляду на це, відповідач дійшов помилкового висновку про те, що саме скарга ПрАТ "Райз-Максимко" оформлена без дотримання вимог, визначених ч. 5 статті 37 Закону №1952-IV. Крім того, колегія суддів враховує, що за приписами ч. 5 ст. 37 Закону №1952-IV вимога про додання до скарги копій документів, які підтверджують факт порушення прав скаржника, не носить обов'язкового характеру, оскільки такі засвідчені копії додаються до скарги лише за їх наявності.

36. Також Суд вважає безпідставними посилання скаржника на втручання суду у дискреційні повноваження Міністерства юстиції України, оскільки при ухваленні рішень суди попередніх інстанцій в межах наданих їм процесуальним законом повноважень перевірили спірний наказ відповідача-1 №4503/7 від 29 листопада 2017 року на відповідність вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України. До того ж задоволення судами позовних вимог ПрАТ «Райз-Максимко» шляхом зобов'язання Міністерства юстиції України повторно розглянути скаргу позивача від 27 жовтня 2017 року № 27/10-17юр узгоджується з приписами ч. 3 ст. 245 КАС України.

37. Оцінюючи доводи касаційної скарги, Суд виходить з того, що судами попередніх інстанцій надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та запереченнях проти позову, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваних судових рішень, в касаційній скарзі не зазначено.

38. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

39. Враховуючи вищенаведене, відповідно до частини 1 статті 350 КАС України Суд касаційної інстанції вважає за необхідне залишити касаційну скаргу Міністерства юстиції України без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки судами не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.

40. З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, підстави для скасування судових рішень відсутні.

41. Керуючись статтями 341, 343, 349-354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

п о с т а н о в и в :

42. Касаційну скаргу Міністерства юстиції України - залишити без задоволення.

43. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року - залишити без змін.

44. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич

Судді Т.Г. Стрелець

В.М. Шарапа