Справа № 754/918/18
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 січня 2019 року № 754/918/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участі секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України

в місті Києві

про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії

представники позивач - ОСОБА_1;

сторін: представник позивача - ОСОБА_2;

відповідача - не з'явилися,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (надалі - відповідач), у якому, з урахуванням заявлених уточнень, просить суд:

- визнати неправомірними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_4, виданий Артемівським МВ УМВС України в Донецькій області 09 лютого 1999 року, ІПН НОМЕР_2;

- зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві зарахувати пільговий стаж на посаді «ученик забійника» з 01.11.1981 по 01.03.1982, «забійник на відбійних молотках VI розряду» з 01.03.1982 по 02.10.1984, «гірник IV розряду підземний по ремонту» з 02.10.1984 по 16.07.1986, « забійник VI розряду підземний о/м» з 16.07.1986 по 21.05.1989, призначити та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 за Списком № 1 починаючи з 29.11.2017 - дня подання заяви до пенсійного фонду.

Мотивуючи позовні вимоги позивач вказує, що має трудовий стаж на підземних роботах 15 років 5 місяців та 9 днів, який надає йому право на пільгову пенсію за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком з урахуванням пільгового стажу по Списку №1 на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», однак йому було відмовлено в призначенні пенсії з посиланням на те, що відсутня уточнююча довідка та первинні документи. Вважає, зазначену відмову протиправною, оскільки стаж його роботи підтверджується трудовою книжкою.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечив, пославшись на те, що в наданих позивачем документах не підтверджено його трудовий стаж, немає відомостей про повний робочий день, зайнятість у шкідливому виробництві не підтверджена первинними документами. Таким чином, правові підстави для призначення позивачу пенсії за віком за Списком № 1 у відповідача відсутні.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25.01.2018 адміністративний позов ОСОБА_1 передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями вказану справу передано судді Пащенку К.С.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.02.2018 (суддя Пащенко К.С.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі; постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; призначено справу до розгляду в підготовче засідання на 12.04.2018.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.04.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.05.2018.

В судовому засіданні 21.05.2018 позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та зауважили про зобов'язання Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві зарахувати пільговий стаж на посаді «ученик забійника» з 01.11.1981 по 01.03.1982, «забійник на відбійних молотках VI розряду» з 01.03.1982 по 02.10.1984, «гірник IV розряду підземний по ремонту» з 02.10.1984 по 16.07.1986, « забійник VI розряду підземний о/м» з 16.07.1986 по 21.05.1989, призначити та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 за Списком № 1 починаючи з 29.11.2017 - з дня подання заяви до пенсійного фонду.

Окрім того, позивач та його представник звернулися до суду з клопотанням про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання 21.05.2018 не прибув, причин неявки не повідомив. Про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином.

Зважаючи на викладене, адміністративна справа, відповідно до ч. 3 ст. 194 та ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, розглядається у порядку письмового провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.01.2019 здійснено заміну відповідача у справі № 754/918/18, а саме: з Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код - 42098368, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16).

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1, є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території України м. Донецьк до м.Києва відповідно до довідки від 18.11.2016 № НОМЕР_3 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

У грудні 2016 року позивач звернувся до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про призначення пенсії за віком з урахуванням пільгового стажу по Списку № 1 на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Своїм листом від 23.12.2016 відповідач повідомив, що призначити пенсію за віком з урахуванням пільгового стажу по Списку № 1 ОСОБА_1 не має підстав оскільки в записах трудової книжки не має посилання на те, що останній працював повний робочий день, а тому йому необхідно надати уточнюючу довідку з місця роботи або правонаступника, та довідку про перейменування шахт.

19.04.2017 позивач надав до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду в м. Києві копії архівної довідки та копії особистих листів обліку кадрів з шахти «Червоний Жовтень» та шахти «Олександрівська» Орджонікідзевського ПО».

Листом від 27.04.2017 № 6937/09/х-625 відповідач відмовив у призначенні пільгової пенсії та рекомендував надати уточнюючі довідки з місць роботи або правонаступників/архівних установ, та довідки про перейменування шахт.

Листом від 21.12.2017 № 19677/06 Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, на заяву ОСОБА_1 від 29.11.2017, відмовило в призначенні позивачу пенсії з посиланням на те, що останній не надав пакет документів про роботу в шахті № 4 «ВО Орджонікідзевугілля» за період з 1981 по 1996 роки та інші уточнюючі документи.

Вважаючи рішення відповідача протиправним позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788, встановлено відповідно до Конституції України гарантоване всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно з пунктом «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Крім того, згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 12.08.1993 № 637 (далі по тексту Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Підпунктом 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці 1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 даного Закону.

Згідно статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії, серед іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Таким чином, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Таким чином, з викладених законодавчих норм вбачається, що правовою підставою для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону № 1788-XII є набуття нею відповідного стажу при виконанні робіт, передбачених Списком № 1.

При цьому, за правилами застосування Списку № 1, визначеними у наведених вище правових нормах, якщо пільгова робота виконувалася до 31 грудня 1991 року, то застосовується Список № 1, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173; якщо виконання пільгової роботи продовжувалося після 01 січня 1992 року або розпочато після цієї дати, але не більше як до 11 березня 1994 року, то застосовується Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжувалася після 11 березня 1994 року або розпочата після цієї дати, але не більше як до 16 січня 2003 року, то застосовується Список № 2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

Водночас, основним документом, який підтверджує наявність в особи відповідного стажу роботи, є трудова книжка, а за відсутності записів в ній - уточнюючі первинні документи.

Записами в трудовій книжці позивача, а також довідками від 23 квітня 2014 року № 77 та № 78, виданими Єнакієвським державним місцевим архівом, підтверджується період його роботи на посаді «учень забійника» з 01.11.1981 по 01.03.1982, «забійник на відбійних молотках VI розряду» з 01.03.1982 по 02.10.1984, «гірник IV розряду підземний по ремонту» з 02.10.1984 по 16.07.1986, «забійник VI розряду підземний о/м» з 16.07.1986 по 21.05.1989, з повним робочим днем на підземних роботах, які передбачені Списком № 1, затверджені відповідними нормативно-правовими актами, а саме:

- до 31 грудня 1991 року Списком № 1, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173;

- з 01 січня 1992 року до 11 березня 1994 року Списком № 1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10.

Виходячи з системного аналізу вищезазначених норм, суд приходить до висновку, що до пільгового стажу позивача повинен бути зарахований стаж відповідно до відомостей зазначених у трудовій книжці від 01.11.1981 серія ИТ-І №1808459:

1) на шахті «Олександрівська» Орджонікідзевського ПО»:

- з 01.11.1981 по 01.03.1982 на посаді «учень забійника»;

- з 01.03.1982 по 02.10.1984 «забійник на відбійних молотках VI розряду»;

- з 02.10.1984 по 16.07.1986 «гірник IV розряду підземний по ремонту»;

- з 16.07.1986 по 21.05.1989 «забійник VI розряду підземний о/м»;

2) на шахті «Червоний жовтень» в м. Єнакієво «забійником VI розряду підземним» з 29.05.1989 по 19.11.1996.

Зазначені записи у трудовій книжці позивача виконані належними посадовими особами, засвідчені підписами начальника відділу кадрів відповідного підприємства та скріплені печатками.

Суд відзначає, що наведені записи в трудовій книжки про роботу позивача за вказані періоди свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами повний робочий день у шахті. Записи внесені належним чином і дефектів їх вчинення не мають.

Як вбачається з листа відповідача від 21.12.2017 № 19677/06, рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 прийнято на підставі того, що наданої відповідачем довідки від 23.04.2014 № 77, виданої Єнакієвським державним місцевим архівом, не достатньо для розгляду на комісії питання щодо призначення пільгової пенсії.

Стосовно посилань відповідача, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленням належним чином записами про займану посаду і періоди виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.08.1993 № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383) передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Пунктом 10 зазначеного Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку.

Відповідно до пункту 4.5 Порядку № 383, якщо атестація з 21.08.1992 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Комплексний аналіз норм Закону України № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці у період після 21.08.1992.

Як вбачається з довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 23 квітня 2014 № 78, виданої Єнаківським державним місцевим архівом, позивач у періоди:

- з 01.11.1981 по 01.03.1982 на посаді «учень забійника», що передбачено Списком №1;

- з 01.03.1982 по 02.10.1984 «забійник на відбійних молотках VI розряду», що передбачено Списком № 1;

- з 02.10.1984 по 16.07.1986 «гірник IV розряду підземний по ремонту», що передбачено Списком № 1;

- з 16.07.1986 по 21.05.1989 « забійник VI розряду підземний о/м», що передбачено Списком № 1.

З даних вказаної довідки видно, що позивач у період з 01.11.1981 по 19.11.1996 - працював повний робочий день під землею. Даних про роботу на умовах не повного робочого дня в матеріалах архівного фонду немає.

Окрім того, суд звертає увагу, що підтвердженням (доказом), того що позивач, у спірні періоди, працював повний робочий день на підземних роботах - є записи в його трудовій книжці, що відповідає вимогам законодавства і не потребує інших способів доведення цього факту.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі Ковач проти України від 07.02.2008, п. 59 рішення у справі Мельниченко проти України від 19.10.2004, п. 50 рішення у справі Чуйкіна проти України від 13.01.2011, п. 54 рішення у справі Швидка проти України від 30.10.2014 тощо).

Суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо позбавлена можливості реалізувати свої права.

У відповідності до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід врахувати положення статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту), згідно яких під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Відповідно до частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28 серпня 2018 року (справа № 802/2236/17-а).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, проаналізувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, з урахуванням оголошених уточнень, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним адміністративним позовом, позивачем було сплачено 704,80 грн. судового збору, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією від 22.01.2018 № 0.0.946477601.1.

У зв'язку із задоволенням позовних вимог сплачений позивачем судовий збір підлягає поверненню йому у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 9, 72-78, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

2. Визнати неправомірними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 ОСОБА_1, НОМЕР_1, виданий Артемівським МВ УМВС України в Донецькій області 09 лютого 1999 року, ІПН НОМЕР_2.

3. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код - 42098368, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) зарахувати пільговий стаж на посаді «учень забійника» з 01.11.1981 по 01.03.1982, «забійник на відбійних молотках VI розряду» з 01.03.1982 по 02.10.1984, «гірник IV розряду підземний по ремонту» з 02.10.1984 по 16.07.1986, «забійник VI розряду підземний о/м» з 16.07.1986 по 21.05.1989, призначити та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) за Списком № 1 починаючи з 29.11.2017 - дня подання заяви до пенсійного фонду.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код - 42098368, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) сплачені ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 704,80 (сімсот чотири гривні 80 коп.).

Рішення, відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до пп. 15.5 п. 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя К.С. Пащенко