Справа № 591/6450/18
Суддя: Сидоренко А. П.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/6450/18
Провадження № 2-а/591/42/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2019 року Зарічний районний суд м. Суми в особі судді Сидоренко А.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №2 батальйону УПП в Сумській області сержанта поліції ОСОБА_2, третя особа: Управління патрульної поліції в Сумській області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 26 жовтня 2018 року звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 20 жовтня 2018 року приблизно о 10 год. 50 хв. він керував транспортним засобом ЗАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 у м. Суми, та при перестроюванні включив поворот відповідного напрямку, але в цей час його транспортний засіб було зупинено працівниками патрульної поліції з тих підстав, що він нібито не увімкнув покажчик повороту відповідного напрямку, та у разі несправності світлових покажчиків повороту не подав сигнал лівою рукою, витягнутою вбік, або правою рукою, тим самим порушив п. 9.3 ПДР України, за що ч.2 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, у звязку з чим була складена постанова та накладено адміністративний штраф в розмірі 425 грн. Вважає притягнення його до адміністративної відповідальності незаконним, необґрунтованим та недоведеним, з наступних підстав.

В порушення інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, інспектор поліції не розяснив йому права і обов'язки, визначені ст. 63 Конституції України, ст.ст. 307, 308, 268, 287-289 КУпАП. Крім того, відмовив у розгляді його клопотання щодо відкладення розгляду справи у звязку з необхідністю скористуватися юридичною допомогою, інспектором не надано йому можливість користуватись допомогою адвоката та не повідомлено про причини неможливості залучення адвоката. Всупереч вимогам ст. 268 КУпАП, відповідач протиправно позбавив його такого права. А відповідно ст. 59 Конституції України «Кожен має право на правову допомогу» та відповідно до ст. 268 КУпАП: «Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права».

Звертає увагу суду на той факт, що, винесена відповідачем оскаржувана постанова в пункті 8 містить, відомості, що в якості додатку долучено відеозапис, однак що саме міститься на цьому відеозапису, та який технічний засіб відеофіксацїї використовувала посадова особа невідомо. Отже, неможливо встановити, чи може даний технічний засіб використовуватися при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а відтак, належність та допустимість вказаного доказу, як і сам факт його існування викликають обґрунтовані сумніви.

Позивач зазначає, що нагрудна камера (відеореєстратор) розміщується на однострої (раніше формений одяг) працівника поліції. Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію», «поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі» такий пристрій, з метою «попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб». При цьому інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці», але жодного попередження щодо застосування такого пристрою, у вигляді бейджа, або інформаційного знаку не було. Тобто, можна вважати, що використання невідомого пристрою є неправомірними діями поліцейського, які порушують його законні права і суперечить чинному законодавству.

Вважає, що працівник патрульної поліції не мав права притягти його до адміністративної відповідальності без доказів та без з'ясування всіх обставин справи. Звинувачення не може ґрунтуватися лише на припущеннях працівника патрульної поліції. Якщо ж поліцейський встановив докази, які вказують на вчинення правопорушення і посилається на них, водій має право ознайомитися з цими доказами, навіть якщо це відеозапис нагрудної камери інспектора. У разі відмови поліцейського надати водію для знайомлення такий відеозапис, можна вважати, що такого доказу не існує. Відповідачем фактично не зафіксовано порушення ним правил подачі попереджувальних сигналів, яке б доводило його вину, також при розгляді справи не були досліджені інші докази по справі. Будь-яких з вище наведених доказів його вини не надано.

Позивач зазначає, що є пильним, уважним та обережним водієм, чітко дотримується правил дорожнього руху, тому рухаючись 20 жовтня 2018 року на своєму автомобілі при виконанні маневру увімкнув покажчик повороту відповідного напрямку, тому вимог п. 9.3 ПДР України він не виконував, оскільки був впевнений, що покажчик працює. Вже від працівників патрульної поліції він дізнався про несправність, яку він на місці усунув в присутності інспектора. Зазначає, що врахував дорожні умови, наявність перешкод на даній ділянці дороги, інтенсивність та рівень організації дорожнього руху, крім того, врахувавши всі фактори не порушував ПДР, перешкод у здійснені права керування іншим особам не доставляв.

Поліцейський не врахував, що сталося так, не з його вини в дорозі виникли несправності, а

саме на транспортному засобі не спрацював покажчик повороту відповідного напрямку, який він на місці полагодив та усунув несправність поправивши контакт, який відійшов у звязку з поганим дорожнім покриттям: всюди ями і великі вибоїни, тобто скористався п. 31.5 ПДР України. В даному пункті ПДР зазначено, що у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог п.п. 9, 9.11 цих Правил.

Відповідач не взяла до уваги його пояснення, в яких він зазначав, що дане порушення є незначної тяжкості, і просив застосувати попередження, і відпустити за малозначністю.

Просить суд звернути увагу на те, що при розгляді справи поліцейський не розяснив йому права та обовязки, не повідомив його про можливість відкладення справи для того щоб скористатися правовою допомогою, порушивши права на звернення за правовою допомогою, також, не виявив обставини, які виключають адміністративну відповідальність, пом'якшують і обтяжують відповідальність, також не були з'ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, внаслідок чого при винесенні постанови поліцейським не було враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення відповідно до ст. 33 КУпАП.

Посилаючись на вказані обставини, просить скасувати постанову серії НК №383468 від 20 жовтня 2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а справу закрити.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 05 листопада 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, позивачу запропоновано у строк не пізніше 10 днів з дня вручення ухвали усунути недоліки.

27 грудня 2018 року позивачем надано документи на виконання ухвали суду від 05 листопада 2018 року.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 грудня 2018 року у справі за вказаним адміністративним позовом відкрите провадження, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Копія позовної заяви та доданих до неї документів направлено відповідачу та третій особі разом з інформацією про процесуальні права.

15 січня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від поліцейської роти №2 батальйону УПП в м. Суми Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, згідно якого вона вважає позовні вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування заперечень зазначає, що 20 жовтня 2018 року згідно з розстановкою сил та засобів Управління патрульної поліції в м. Суми вона несла службу з охорони громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху у м. Суми.

Близько 10.50 год. 20 жовтня 2018 року в м. Суми по вул. СКД поблизу будинку №21 було виявлено автомобіль ЗАЗ, номерний знак НОМЕР_1, з непрацюючим світловим покажчиком повороту, при цьому при зміні напрямку руху та зупинки відповідно, не подав сигнал рукою, витягнувши у вікно зігнутої у лікті та витягнутою вгору, чим порушив п. 9.3 ПДР України. Правопорушення було зафіксовано на службовий відеореєстратор, та відеозапис надано суду.

Вона підійшла до позивача, відрекомендувався, пояснила суть скоєного правопорушення та попросила надати для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, зауважень до яких не виникло. Пояснила позивачу, що він порушив п. 9.3 ПДР, здійснюючи поворот не подав сигнал повороту відповідного напрямку рукою, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно з ч.2 ст. 122 КУпАП. Вона розяснила позивачу вимоги ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Розглянувши в присутності позивача матеріали адміністративної справи, вона винесла постанову НК №383468 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Оголосила постанову та вручила її копію позивачу.

Зазначає, що з відеозапису вбачається, що позивач дійсно в порушення вимог п. 9.3 ПДР мав технічну несправність світлових покажчиків повороту, та не подав сигналу рукою при зміні напрямку руху.

Посилаючись на зазначене, просить суд залишити без змін постанову НК №383468 від 20 жовтня 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором роти №2 батальйону УПП в Сумській області капралом поліції ОСОБА_2, а позовну заяву без задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення від 20 жовтня 2018 року, винесеної інспектором роти №2 батальйону УПП в Сумській області ОСОБА_2 на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. В постанові зазначено, що 20 жовтня 2018 року о 10 год. 50 хв. в м. Суми по вул. СКД поблизу будинку №21 водій, керував автомобілем ЗАЗ 110557, номерний знак НОМЕР_1, з непрацюючим світловим показчиком повороту, при повороті праворуч, не подав сигнал рукою, витягнутою вбік, а саме правою або лівою рукою, витягнутою вбік і зігнутою під прямим кутом, чим порушив п. 9.3 ПДР України. Порушення зафіксовано на відеореєстратор Xiaomi. (а.с. 23).

Згідно п.9.3 ПДР у разі відсутності або несправності світлових покажчиків повороту сигнали початку руху від правого краю проїзної частини, зупинки зліва, повороту ліворуч, розвороту або перестроювання на смугу руху ліворуч подаються лівою рукою, витягнутою вбік, або правою рукою, витягнутою вбік і зігнутою у лікті під прямим кутом угору.

Сигнали початку руху від лівого краю проїзної частини, зупинки справа, повороту праворуч, перестроювання на смугу руху праворуч подаються правою рукою, витягнутою вбік, або лівою рукою, витягнутою вбік і зігнутою у лікті під прямим кутом угору.

У разі відсутності або несправності сигналів гальмування такий сигнал подається лівою або правою рукою, піднятою вгору.

За порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ст. 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до положень ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга, третя, пята і шоста статті 121).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов'язок суб'єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, до неї додається відео з відеореєстратора.

Відповідачем надано відзив на позов, до якого приєднано відеозапис, при дослідженні якого вбачається, що відеозапис не відображає подію правопорушення, вчинення якого інкримінується позивачу.

Будь-яких інших доказів вчинення позивачем правопорушення відповідачем не надано, а тому суд позбавлений можливості надати оцінку доводам позивача з приводу того, що правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, він не вчиняв.

Оскільки доказів на підтвердження того, що позивач керував транспортним засобом, з непрацюючим світловим показчиком повороту, відповідачем суду не надано, наявні підстави для висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до абзацу 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених ч.ч. 1 та 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Статтею 283 КУпАП встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Таким чином, винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення можливе лише після розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Ст. 279 КУпАП встановлено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Таким чином, приписами Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено певну процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та визначено систему правових механізмів забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З зазначених норм законодавства вбачається, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб'єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов'язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб'єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб'єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб'єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об'єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб'єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об'єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Відповідачем надано відзив на позов, до якого приєднано відеозапис, при дослідженні якого вбачається, що відеозапис містить лише обставини оголошення постанови, винесеної відносно позивача.

Отже, відеозапис не містить відображення обставин того, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності враховано його пояснення, особу порушника, досліджені докази, розглянуто клопотання позивача.

Таким чином доводи позивача щодо порушення його прав при притягненні якого до адміністративної відповідальності відповідачем не спростовані.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вказане відповідачем в порушення ст. 77 КАС України не доведено правомірність свого рішення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для задоволення заявленого ОСОБА_1 адміністративного позову.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 78, 241-246, 257-262, 286 КАС України,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2) задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії НК №383468 від 20 жовтня 2018 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн. 00 коп. та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.П.Сидоренко