Справа № 822/1540/16
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1540/16

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

15 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника позивача: ОСОБА_8;

представника третьої особи: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до приватного нотаріуса Городоцького районного нотаріального округу Шаповал Лариси Віталіївни, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_7, Городоцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції про скасування постанови та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2016 року позивач - ОСОБА_5 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до приватного нотаріуса Городоцького районного нотаріального округу Шаповал Лариси Віталіївни, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_7, Городоцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції про скасування постанови та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.09.2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У судовому засіданні представник позивача щодо задоволення апеляційної скарги заперечував, просив суд залишити їх без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлено завчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на підставі заявки на реалізацію арештованого майна, поданої відділом ДВС Городоцького районного управління юстиції, щодо проведення реалізації майна боржника - ОСОБА_7, описаного та арештованого державним виконавцем при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження ВП №49806022 від 13.01.2016 року, ДП "Сетам" призначені електронні торги з продажу належного боржнику нерухомого майна.

Позивач - ОСОБА_5 11.03.2016 року подав заяву на участь в публічних (електронних) торгах з продажу двоповерхової будівлі загальною площею 254,4 кв.м., яка складається із шиномонтажу площею 101, 6 кв.м., магазину площею 41,8 кв.м. та житлового будинку площею 111 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,0310га кадастровий номер НОМЕР_1.

Відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 147566 від 09.03.2016 року та складеного на підставі протоколу акту державного виконавця відділу ДВС Городоцького районного управління юстиції про проведення електронних торгів від 22.03.2016 року позивач визначений переможцем електронних торгів з продажу зазначеного майна.

Отримавши акт державного виконавця про проведення електронних торгів від 22.03.2016 року, позивач звернувся до приватного нотаріуса Городоцького районного нотаріального округу Шаповал Л.В. з заявою про видачу свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів та реєстрацію права власності на нерухоме майно, придбане з електронних торгів.

Постановою від 03.06.2016 року приватний відмовила позивачу у видачі свідоцтва та здійсненні реєстраційних дій щодо реєстрації права власності на придбане ним майно, посилаючись на п. 2 ст. 49 Закону України "Про нотаріат" та ст. 23 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Не погодившись з вказаною постановою відповідача, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, відмовляючи у проведенні реєстраційних дій, діяв не в межах своїх повноважень та не у спосіб, передбачений законом.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року № 1952-IV із змінами і доповненнями (у відповідній редакції, далі-Закон № 1952-IV) та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень2 від 25 грудня 2015 р. № 1127 ( далі - Порядок № 1127).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" під державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно розуміється офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме право власності на нерухоме майно.

В силу частини 1 статті 5 Закону N 1952-IV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

У відповідності до ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Відповідно до ст.10 Закону України №1952-IV державним реєстратором є, зокрема, нотаріус.

За приписами ч. 1 ст. 27 Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно;12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Згідно ст.18 Закону України №1952-IV державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Отже, обов'язковою передумовою для внесення запису до Державного реєстру прав є перевірка державним реєстратором/нотаріусом документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Відповідно до пункту 3.1 глави 12 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (надалі - Порядок №296/5) свідоцтво про придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів видається нотаріусом на підставі складеного державним виконавцем акта про проведені публічні торги, затвердженого начальником відповідного відділу державної виконавчої служби.

У пункті 3.2 глави 12 розділу II Порядку №296/5 в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, передбачено, що в акті про проведені прилюдні торги має бути зазначено: ким, коли і де проводилися прилюдні торги; коротка характеристика реалізованого майна; прізвище, ім'я, по батькові (назва юридичної особи), адреса кожного покупця; сума, внесена переможцем торгів за придбане майно; прізвище, ім'я, по батькові (назва юридичної особи) боржника, його адреса; дані про документи, що посвідчували право власності боржника на майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку: назва документа, ким виданий, посвідчений (для нотаріусів указувати прізвище, ім'я, по батькові, нотаріальний округ), дата видачі, посвідчення, номер за реєстром, орган реєстрації, дата і номер реєстрації.

Таким чином, акт про проведені публічні торги, складений державним виконавцем та затверджений начальником відповідного відділу державної виконавчої служби, є документом, на підставі якого нотаріус зобов'язаний видати свідоцтво про придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів. При цьому, ані Закон N 1952-IV , ані Порядок №1127 і Порядок №296/5 не передбачають подання інших документів для оформлення свідоцтва про придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, для отримання свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів позивач подав приватному нотаріусу відповідну заяву, копію паспорта та акт про проведення електронних торгів від 22 березня 2016 року, затверджений заступником начальника Городоцького районного управління юстиції, начальником відділу державної виконавчої служби ОСОБА_8. Зазначений акт про проведення електронних торгів містить всі відомості, передбачені пунктом 3.2 глави 12 розділу II Порядку №296/5.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону N 1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6 ) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття (частина 2 статті 24 Закону N 1952-IV).

З матеріалів справи встановлено, що арешт на нерухоме майно, придбане позивачем з прилюдних торгів, накладений державним виконавцем згідно з актом опису та арешту майна від 13.01.2016 року, скасований постановою державного виконавця від 28.03.2016 року про закінчення виконавчого провадження. Заборони щодо продажу зазначеного нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відсутні.

З урахуванням викладеного суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, щодо відсутності законних підстав для відмови відповідача у видачі позивачу свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, вичерпний перелік яких, передбачений частиною 1 статті 24 Закону N1952-IV, та, відповідно, реєстрації права власності на придбане з електронних торгів нерухоме майно.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2016 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 22 січня 2019 року.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.