Справа № 0440/6614/18
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 січня 2019 року м. Дніпросправа № 0440/6614/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль»

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року (суддя Віхрова В.С., повний текст складено 05.10.2018р.) по справі №0440/6614/18 за позовом Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» до Східного офісу Держаудитслужби про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Дніпровська теплоелектроцентраль» звернулося до суду з позовом, в якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність Східного офісу Держаудитслужби, яка полягає у невжитті передбачених законом заходів щодо стягнення в судовому порядку збитків, заподіяних АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» і виявлених під час ревізії фінансово-господарської діяльності ПАТ «Дніпровська ТЕЦ» за період з 01.01.2011 р. по 30.11.2016 р. в сумі 3250294,91 грн.;

- зобов'язати Східний офіс Держаудитслужби вжити передбачених законом заходів щодо стягнення в судовому порядку збитків, заподіяних АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» і виявлених під час ревізії фінансово-господарської діяльності ПАТ «Дніпровська ТЕЦ» за період з 01.01.2011 р. по 30.11.2016 р. в сумі 3250294,91 грн.

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що за результатами проведеної ревізії підприємство отримало лист-вимогу про усунення порушень №04-05-15/3185 від 05.04.2017р., відповідно до якого відповідач вимагав усунути виявлені порушення законодавства в установленому порядку, вичерпну інформацію про вжиті заходи з усунення порушень разом з завіреними копіями підтверджуючих первинних, розпорядчих та інших документів надати на адресу Офісу до 25.04.2017р. Дії щодо пред'явлення вказаної вимоги були оскаржені підприємством у судовому порядку. За результатами розгляду справи №804/3045/17 постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2017р., яку залишено буз змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2017р., у задоволенні позову підприємству було відмовлено. Судові рішення були мотивовані тим, що оскаржена вимога вказує на виявлені збитки, їх розмір, а з огляду на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення, як і наявність підстав для відшкодування останніх, перевіряє суд, який розглядає такий позов, а не за позовом підконтрольної установи про визнання протиправними дій щодо пред'явлення вимоги.

Враховуючі висновки, наведені у судових рішеннях, позивач вважав, що відповідачем мав бути заявлений позов про стягнення збитків, заподіяних товариству, які зафіксовані у Акті ревізії. Проте, незважаючи на чисельні звернення з проханнями звернутися до суду про стягнення можливих збитків, такі дії органом державного фінансового контролю вчинені не були, чим, на думку позивача, допущено протиправну бездіяльність. Вказані обставини стали підставою звернення позивачем з позовом до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами, суд першої інстанції виходив з того, що звернення до суду з будь-яким спором є виключним правом особи, і ніхто не може бути зобов'язаний до такої дії. При цьому, суд вказав на те, що враховуючи статус відповідача, зобов'язання його звернутися до суду із конкретним позовом є втручанням у його дискреційні повноваження. Також, суд першої інстанції виходив з того, що окрім відсутності імперативних норм щодо обов'язку органу фінансового контролю вживати заходи шляхом звернення до суду із позовом (позовами) про відшкодування збитків в інтересах підконтрольної установи, в законодавстві відсутні норми, регулюючі строки впродовж яких орган фінансового контролю, на виконання п. 10 ч.1 ст. 10 Закону №2939 має вчиняти дії щодо звернення до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову. Позиція позивача фактично полягає у тому, що оскільки збитки неможливо відшкодувати шляхом пред'явлення вимоги, що було встановлено судовими рішенням у справі №804/3045/17, то відповідач зобов'язаний, в межах своїх повноважень, звернутися до суду із позовом про відшкодування збитків. Позивач вказує на те, що на теперішній час вимога відповідача від 05.04.2017 року залишається невиконаною, а виявлені збитки - не відшкодовані, а оскільки позивач не погоджується із встановленими, на думку посадових осіб відповідача. в ході ревізії його фінансово-господарської діяльності порушеннями законодавства України, вказана вимога не може бути перевірена судом на предмет її законності, правильності обчислення органом державного фінансового контролю визначених збитків, і наявності підстав для відшкодування таких збитків, що призводить до порушення положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи. Також позивач не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що законодавство України не містить імперативних норм, які встановлюють обов'язок органу фінансового контролю вживати заходи шляхом звернення до суду із позовом про відшкодування збитків. З цього приводу позивач посилається на те, що права контролюючого органу є одночасно і його обов'язками (правообов'язками), які не лише можуть бути, а і повинні бути реалізованими за наявності визначених законом підстав, у визначений законом спосіб та у визначеній законом формі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення з огляду на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Позиція відповідача, відносно апеляційної скарги, фактично полягає у тому, що чинне законодавство не передбачає можливості звернення органу фінансового контролю до суду із позовом про відшкодування збитків не в інтересах держави, а в інтересах підконтрольної установи. Крім цього, відповідач вказує на те, що реалізація контролюючим органом визначених законом повноважень є його дискреційними повноваженнями, у зв'язку з чим у разі зобов'язання відповідача вчинити дії щодо стягнення збитків у судовому порядку в інтересах підконтрольної установи, відповідач буде позбавлений можливості вільного розсуду.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що Східним офісом Держаудитслужби відповідно до п. 1.2.3.1 пану роботи Східного офісу Держаудитслужби па IV квартал 2016 року проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Публічного акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» за період з 01.01.2011 р. по 30.11.2016 р., за результатами якої складено Акт від 13.03.2017 р. № 04.05-19/2.

Згідно висновків Акту ревізією виявлені порушення, що призвели до втрат ресурсів на загальну суму 3 597 096,14 грн. з яких відшкодовано в ході ревізії на суму 346 801,23 грн. та не усунуто в період ревізії на суму 3 250 294, 91 грн., а саме:

- в порушення вимог ст. 52, 58, 62 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 р. № 514-VІ із змінами, Статутів Товариства, Положення про Виконавчий орган ПрАТ «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» затвердженого рішенням Загальних зборів Товариства (протокол від 17.09.2015 № 1) виплачено грошову винагороду працівникам Товариства за період з січня 2013 року по вересень 2016 року всупереч вимогам законодавства при відсутності контрактів, укладених Наглядовою Радою членами Виконавчого органу щодо встановлення винагороди на загальну сум 2 536 239 грн. Внаслідок допущеного порушення Товариству завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 2 536 239 грн.;

- на зайво нараховані та виплачені суми по заробітній платі, грошовій винагороді зайве нараховано та перераховано єдиного соціального внеску в сумі 500 976,32 грн., чим порушено вимоги ст.ст. 7, 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VІ із змінами. В наслідок допущеного порушення Товариству завдано матеріальної шкода (збитків) на суму 500 976,32 грн.;

- в порушення вимог п. 6.3.2 ДСТУ Б Д. 1.1-3:2013 р. «Настанова щодо визначення загальновиробничих і адміністративних витрат та прибутку у вартості будівництва», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України від 27.08.2013 № 305, 4.1.2 ДСТУ Б Д. 1.1-3:2013 «Настанова щодо визначення загальновиробничих і адміністративних витрат та прибутку у вартості будівництва» дод. А1.13, А2.13, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 28.07.2013 р. № 405, п. 5, 18 таблиці «Усереднені показники для визначення розміру кошторисного прибутку за видами будівництва», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України віл 19.03.2009 р. № 114 п. 3.1.18 ДБН Д. 1.1-1-2000 «Правила визначення вартості будівництва», затверджених наказом Держбуду України від 27.08.2000 р. № 174 зі змінами, завищено вартість виконаних ремонтних робіт та послуг, що призвело до незаконного перерахування Товариством коштів на суму 172 571,14 грн. (в т.ч. ТОВ «Будсервіс-Груп» - 87 456,54 грн., ТОВ «Профсервіс-Люкс» - 73 814,56 грн., ПП «Дніпроелектробуд» - 11 300,04 грн.) внаслідок завищення в актах розміру кошторисного прибутку, не підтвердження первинними документами праці робітників-монтажників зайнятих на ремонтних роботах (шкідливі умови праці), вартості послуг з надання дозвільної документації за повірку трансформаторів. В наслідок допущеного порушення Товариству завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 172 571,14 грн.;

- в порушення вимог ст. 256, ст. 257, ст. 258, 526, 612, 625 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-IV, п.5 П(С)БО 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 08.10.1999 р. № 237 без вжиття заходів претензійно-позовного характеру щодо стягнення дебіторської заборгованості по розрахунках з ДчП «Югвторметпром» ТОВ «Югпром В» списано дебіторську заборгованість щодо якої минув термін позовної давності, що призвело до втрати активів та недоотримання доходів ПрАТ «Дніпровська ТЕЦ» на суму 40 508,45 грн. Внаслідок допущеного порушення Товариству завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 40 508,45 грн.

05.04.2017 р. за № 04-05-15/3185 Східним офісом Держаудитслужби було сформовано лист-вимогу «Про усунення виявлених ревізією порушень», відповідно до якого відповідач вимагає усунути виявлені порушення законодавства в установленому порядку, вичерпну інформацію про вжиті заходи з усунення порушень разом з завіреними копіями підтверджуючих первинних, розпорядчих та інших документів надати на адресу Офісу до 25.04.2017 р.

Позивачем було оскаржено дії по пред'явленню вказаної вимоги у судовому процесі в межах адміністративної справи №804/3045/17.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2017 р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2017 р. у задоволенні позову було відмовлено.

Відмова у визнанні протиправними дії Східного офісу Держаудитслужби по пред'явленню вимоги від 05.04.2017 р. за № 04-05-15/3185 мотивована тим, що вимоги, які пред'явлені вказують на виявлені збитки, їх розмір, а з огляду на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення, як і наявність підстав для відшкодування останніх, перевіряє суд, який розглядає такий позов, а не за позовом підконтрольної установи про визнання протиправними дій щодо пред'явлення вимоги. При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та зазначити про їх наявність у вимозі, а також звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів. Отже, такі збитки не можуть бути примусово стягнуті з підконтрольної установи шляхом вимоги, вони відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю і правильність їх обчислення, як і наявність підстав для відшкодування, перевіряє суд, який розглядає відповідний позов, а не позов підконтрольної установи про визнання протиправною вимоги про відшкодування збитків, яка не породжує безпосередньо права чи обов'язки для цієї установи, оскільки обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства, і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки. Судами було встановлено, що оскаржуваною є вимога щодо спонукання позивача вирішити питання саме про стягнення збитків з іншої установи, нібито спричинених їх підприємству. При цьому безпосередньо Держаудитслужбою позов про відшкодування виявлених в ході перевірки збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, до суду не заявлявся. За таких обставин, заявлений позов у справі №804/3045/17 щодо визнання протиправними дій щодо пред'явлення вимоги, якою контролюючим органом визначено збитки, не підлягав задоволенню, оскільки при пред'явленні останньої відповідач діяв в межах та у спосіб, визначений законами і Конституцією України, така вимога на тому етапі та в рамках заявленого позову не є обов'язковою до виконання підконтрольною установою, тому як за її допомогою неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки. При цьому правомірність та обґрунтованість вимоги має перевірятись при розгляді справи з іншим предметом позову, а саме позовом відповідача про відшкодування виявлених в ході перевірки збитків.

У зв'язку з викладеним, позивач звертався до Східного офісу Держаудитслужби з проханням звернутися до суду з відповідними позовами (лист №1487/07 від 14.09.2017 р., №1632/07 від 14.10.2017 р., які містяться в матеріалах справи).

Оскільки відповідач не вчинив дій щодо звернення до суду із позовом про відшкодування збитків, позивач звернувся з позовом до суду.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Так, суд першої інстанції правильно виходив з того, що з огляду на зміст та обсяг заявлених позивачем вимог, визначальним є встановлення наявності чи відсутності бездіяльності відповідача щодо не звернення до суду з позовом (позовами) про стягнення сум збитків та можливості зобов'язати орган фінансового контролю звернутися до суду з вимогами про стягнення таких збитків, які виявлені в ході проведення ревізії, зафіксовані у Акті ревізії та відображені у листі-вимозі.

Правильно визначившись з обставинами, які підлягають з'ясуванню у межах цієї справи, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із законодавчо визначених завдань та повноважень Держаудитслужби.

Відповідно до ст..2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

З метою виконання окреслених Законом №2939 завдань і функцій контролюючий орган в силу положень ст. 10 Закону №2939 наділений правами, зокрема, пред'являти підконтрольним суб'єктам обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (п. 7 ч. 1 ст. 10), звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (п. 10 ч.1 ст. 10).

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість, за умови здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів, у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень і, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, звертатися до суду в інтересах держави.

В той же час, вказані норми права не визначають повноважень органу державного фінансового контролю звертатися до суду в інтересах підконтрольної установи.

У спірному випадку, як вбачається з акту ревізії, проведеною ревізією встановлено заподіяння збитків самій підконтрольній установі, при цьому, внаслідок дій самої ж підконтрольної установи.

Отже, фактично у спірному випадку позивачем заявлено вимоги про зобов'язання органу державного фінансового контролю звернутися до суду із позовом в інтересах підконтрольної установи.

Встановивши такі обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість таких вимог позивача, оскільки чинним законодавством не визначено повноважень органу державного фінансового контролю звертатися до суду із позовом в інтересах підконтрольної установи.

Крім цього, погоджується суд апеляційної інстанції і з висновками суду першої інстанції про те, що звернення до суду з будь-яким спором є виключним правом особи, і ніхто не може бути зобов'язаний до такої дії. При цьому, суд першої інстанції правильно вказав на те, що враховуючи статус відповідача, зобов'язання його звернутися до суду із конкретним позовом є втручанням у його дискреційні повноваження.

Таким чином, враховуючи зміст та обсяг заявлених позивачем вимог, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Аргументи позивача про те, що права контролюючого органу є одночасно і його обов'язками (правообов'язками), які не лише можуть бути, а і повинні бути реалізованими за наявності визначених законом підстав, суд апеляційної інстанції, у спірному випадку, вважає безпідставними, оскільки відповідачем було реалізовано свої обов'язки та за результатами проведеної ревізії позивачу пред'явлено вимогу про усунення порушень, яка не була визнана незаконною у встановленому законом порядку.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» залишити без задоволення. а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року по справі №0440/6614/18 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена касаційному порядку у строки, які визначені ст.329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину проголошено 24.01.2019р.

Повний текст судового рішення складено 25.01.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк