Справа № 759/9040/16-а
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 759/9040/16-а Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кузьменка В.В.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року (розглянута у відкритому судовому засіданні, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року, ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2.) звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач, Правобережне ОУПФУ в м. Києві) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії щодо перерахунку пенсії, в якому просив визнати неправомірними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії на підставі довідок Генеральної прокуратури України №18-556, №18-557 від 31.03.2016 року та зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії за заявою від 27.05.2016 року на підставі довідок Генеральної прокуратури України №18-556, №18-557 від 31.03.2016 року відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, що діяла на момент призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, починаючи з 01.06.2015 року, без обмеження максимального розміру пенсії та виплатити заборгованість, що виникне.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року позовні вимоги задоволено.

Визнано неправомірними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо відмови ОСОБА_2 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури, згідно заяви від 27.05.2016 та довідкам Генеральної прокуратури України №18- 556 від 31.03.2016 та №18-557 від 31.03.2016.

Зобов'язано Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України у м. Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_2, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (в редакції від 12.07.2001 № 2663-ІІІ, чинній на час призначення пенсії), починаючи з 01.06.2015, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, зазначеної в довідках Генеральної прокуратури України №18-556 від 31.03.2016 та №18-557 від 31.03.2016 без обмеження максимального розміру пенсії та виплатити заборгованість, що виникне на день такого перерахунку з урахуванням раніше проведених виплат.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2018 року апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві задоволено, постанову Святошинського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року скасовано та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 24 липня 2018 касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В постанові від 24 липня 2018 у справі Верховний Суд зазначив, що суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив доводів позивача та наданих ним доказів щодо порушеного права на перерахунок пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 року «Про упорядження структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» та не з'ясував, чи не здійснювався перерахунок пенсії позивача на підставі постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 року «Про упорядження структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову з мотивів неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п.13 ст.10 КАС України, суд під час розгляду справи в судовому засіданні здійснює повне фіксування його перебігу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу, крім випадків, визначених цим Кодексом. Порядок такого фіксування встановлюється цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.229 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

За наявності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу проти здійснення повного фіксування судового засідання за допомогою відеозаписувального технічного засобу таке фіксування здійснюється лише за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів відповідно ч.2 ст.313 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року відкрито апеляційне провадження у даній справі та призначено справу до розгляду на 06 грудня 2018 року на 09 год 50 хв.

У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 9 КАС України, кожна особа, яка звернулась за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються особи, в інтересах яких подано адміністративний позов, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Під час розгляду колегією суддів справи виникла необхідність у витребуванні додаткових доказів, а саме: додаткові пояснення чи застосовувалась при перерахунку пенсії ОСОБА_2 постанова КМУ №505 від 31.05.2012 року «Про упорядження структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Необхідність витребування зазначених доказів від Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві виникла у зв'язку із підтвердженням правомірності перерахунку пенсії позивача у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

За правилами ч. 3 ст. 80 КАС України про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

На підставі вище зазначеного ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2018 року витребувано від Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві пояснення чи застосовувалась при перерахунку пенсії ОСОБА_2 (ІНПП НОМЕР_1) постанова КМУ №505 від 31.05.2012 року «Про упорядження структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» та визначено строк виконання даної ухвали до 17 грудня 2018 року.

Колегія суддів повторно звернула увагу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на те, що на вимогу Верховного Суду, суд апеляційної інстанції має перевірити доводи позивача та надані ним докази щодо порушеного права на перерахунок пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 року «Про упорядження структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», а також з'ясувати, чи не здійснювався перерахунок пенсії позивача на підставі постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 року «Про упорядження структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

У зв'язку із тим, що вимоги ухвали суду апеляційної інстанції Правобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві не виконано, колегія суддів дійшла до висновку, щодо повторного звернення до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо витребовуваннх додаткових доказів, а саме: пояснення чи застосовувалась при перерахунку пенсії ОСОБА_2 (ІНПП НОМЕР_1) постанова КМУ №505 від 31.05.2012 року «Про упорядження структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Суд апеляційної інстанції зазначив, що не надання відповіді затягуватиме процес розгляду справи.

З огляду на вищевикладене та у зв'язку з витребуванням додаткових доказів та пояснень, для надання яких необхідний певний час, що може перевищувати межі строку, встановленого для розгляду апеляційної скарги на постанову суду, керуючись ст.256 КАС України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про зобов'язання Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надати додаткові докази та пояснення до матеріалів справи та зупинити провадження у справі та зупинення апеляційного провадження у справі до отримання вказаної інформації.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року зобов'язано Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надати пояснення чи застосовувалась при перерахунку пенсії ОСОБА_2 (ІНПП НОМЕР_1) постанова КМУ №505 від 31.05.2012 року «Про упорядження структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» та зупинено провадження у справі за розглядом апеляційної скарги Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, до отримання інформації від Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

На виконання вимог зазначеної вище ухвали 08 січня 2019 року до Шостого апеляційного адміністративного суду Головним управлінням Пенсійного фонду України у м. Києві подано пояснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 КАС України, провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу.

На підставі вище зазначеного повістками - повідомленнями Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.01.2019 року призначено до рогляду питання щодо поновлення провадження у справі та розгляду на 24 січня 2019 року на 10 год. 50 хв.

Перевіривши матеріали справи, керуючись ст.237 КАС України, під час розгляду питання про поновлення провадження у справі, колегія суддів протокольною ухвалою постановила, провадження за апеляційною скаргою Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, поновити та розглянути справу у судовому засіданні на 24 січня 2019 року об 10 год. 50 хв.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог та приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, що позивач перебуває на обліку в Правобережному об'єднанні управління Пенсійного фонду України у м. Києві з 19.09.2001 та отримує пенсію за вислугу років до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (далі - Закон № 1789-ХІІ).

Позивач 27.05.2015 № 457/5985 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції чинній на час призначення пенсії), починаючи з 01.06.2015, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, зазначеної в довідках Генеральної прокуратури України №18-556 від 31.03.2016 та №18-557 від 31.03.2016 без обмеження максимального розміру пенсії та виплатити заборгованість, що виникне на день такого перерахунку з урахуванням раніше проведених виплат.

Відповідач листом від 10.06.2016 № 11098/06 відмовив у здійсненні перерахунку пенсії, посилаючись на п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-УІІІ №213 вмотивовано тим, що зазначеним Законом України з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення в частині призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України від 28.12.2014 за №76-VІІ, зазначалося, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються КМУ, однак до затвердження КМУ вищезазначеного порядку немає законних підстав для проведення перерахунку пенсії за довідками Генеральної прокуратури України.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку матеріалам, обставинам справи, а також наданим поясненням та запереченням сторін колегія суддів звертає увагу на наступне.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент звернення позивача до органу Пенсійного фонду про призначення пенсії), який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пенсійне забезпечення прокурорів та слідчих прокуратури, до яких законодавцем віднесено позивача, встановлено приписами ст.50-1Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховувались у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII внесені зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, зокрема ч. 18 викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

15 липня 2015 року набув чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, згідно Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цього Закону положення, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Таким чином, на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії ч. 13 та ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, які регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.

Згідно з ч. 20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів зазначає що, Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури - відповідний нормативно-правовий акт не прийнято.

За таких обставин, враховуючи вищевказані норми, з 15 липня 2015 року відсутні правові підстави для перерахунку пенсій працівникам прокуратури у разі відсутності умов та порядку перерахунку визначених Кабінетом Міністрів України.

Отже, чинним законодавством України скасовано право на перерахунок призначених пенсій прокурорів у зв'язку з підвищенням окладів з 15 липня 2015 року, а Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку. Суд не може підміняти собою законодавчий орган, встановлюючи додаткові підстави до перерахунку пенсії там, де їх не визначив законодавчий орган.

Відповідно до п. 13 Розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.

Тривала бездіяльність Кабінету Міністрів України, яка полягає у невиконанні вимог п. 13 Розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII, призвела до правової невизначеності у спірних правовідносинах та ситуації, за якої пенсіонери з числа прокурорів не мають можливості реалізувати своє право на перерахунок пенсії, передбачене ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII.

Окрім вище зазначеного, колегія суддів звертає увагу на те, що Пенсійний фонд України, як орган державної влади, в силу вимог ч. 2 ст.19 Конституції України зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

А тому за відсутності визначених Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій, Пенсійний фонд України не має правових підстав та законного способу дій для реалізації своїх повноважень, що виключає можливість перерахунку зазначених пенсій.

Щодо посилання позивача на те, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Закону України «Про прокуратуру» в попередній редакції, оскільки на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії набула чинності та діяла інша редакція статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, колегія суддів зазначає наступне.

Так, суд апеляційної інстанції вважає зазначені вище посилання не необґрунтованими, оскільки зазначена вище редакція Закону України «Про прокуратуру» в попередній редакції передбачає принципово інший порядок перерахунку пенсій.

Щодо послання позивача на те, що зміни в законодавстві, які звужують зміст та обсяг існуючих прав не повинні застосовуватися, колегія суддів зазначає наступне.

Так, зазначені вище посилання позивача є безпідставними, оскільки зміни, внесені Законом України №76 від 28.12.2014 до частини 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ та до частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697, не визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов'язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Окрім вище зазначеного, колегія суддів звертає увагу на те, що нездійснення перерахунку пенсії позивачу не призвело до зменшення розміру пенсії працівника прокуратури, яку особа отримувала до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та/або позбавленням її права на соціальний захист.

Пункт 2.1 рішення Конституційного Суду України №20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року зазначає, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства сформульовано й у практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні «Ейрі проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Великода проти України» зазначено, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року (справа №711/6019/16-а), від 02 березня 2018 року (справа №761/21804/17), від 20 березня 2018 року (справа №677/537/16-а).

Щодо посилання позивача на постанову Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 року «Про упорядження структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» та з'ясування, чи не здійснювався перерахунок пенсії позивача на підставі постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 року «Про упорядження структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», колегія суддів зазначає наступне.

Так, з наданих на виконання ухвали суду апеляційної інстанції поясненнях зазначено, що перерахунок пенсії позивача на підставі постанови Кабінету міністрів України №505 від 31.05.2012 року «Про упорядження структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» не здійснювався.

Оскільки, на час звернення позивача за перерахунком пенсії відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів від 2 березня 2015 року № 213 зазначено: «у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії щомісячне/довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Так як до 1 червня 2015 року закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах не прийнято, з вказаного дня норми щодо пенсійного забезпечення, осіб, яким иенсії/іцомісячне грошове утримання призначаються відповідно до спеціальних Законів ( у тому числі «Про прокуратуру» є скасованими.

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України №1013 від 09 грудня 2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» такої підстави для перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій як збільшення розміру заробітної плати на законодавчому рівні не встановлено.

Таким чином у відповідачем правомірно відмовлено позивачу у перерахунку пенсії так як не було правових підстав для здійснення такого перерахунку.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до не правильного висновку щодо задоволення позовних вимог, а тому постанова суду першої інстанції має бути скасована з постановленням нової про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції не повно встановив обставини у справі, його висновки не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, тому постанову Святошинського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 229, 237, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - задоволити.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії щодо перерахунку пенсії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 25 січня 2019 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

В.В. Кузьменко