Справа № 240/5049/18
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року м. Житомир справа № 240/5049/18

категорія 111020300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черноліхова С.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Житомирській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

встановив:

Головне управління ДФС у Житомирській області звернулося до суду із позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.41), просить стягнути податкову заборгованість у розмірі 9283,66 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що за фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 рахується залишок заявленого податкового боргу по єдиному податку з фізичних осіб 2 групи у розмірі 9283,66 грн. Просить стягнути з відповідача узгоджений борг, який в добровільному порядку відповідачем не сплачений.

Ухвалою судді від 26.12.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі на 20.11.2018. Вказаною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний термін з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, однак станом на дату розгляду справи відзив на позов до суду не подав.

Підготовче засідання відкладалося: 20.11.2018 у зв'язку із відрядженням судді, 04.12.2018 у зв'язку із перебуванням судді у відпустці, 13.12.2018 у зв'язку із неявкою відповідача у судове засідання щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до ухвали суду від 15.01.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляд у відкритому судовому засіданні на 24.01.2019.

У зв'язку із відсутністю потреби заслухати свідка чи експерта, суд у відповідності до ч.9 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за можливе розглянути дану справу у письмовому провадженні за наявними у ній матеріалами (ч.6 ст.162 КАС України).

Дослідивши обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) зареєстрована як фізична особа-підприємець 07.07.2008, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця за №773585 (серія ВОО), яке міститься в матеріалах справи (а.с.13) та взята на податковий облік 08.07.2008 Малинською об'єднаною державною податковою інспекцією (а.с.10-11).

23.01.2012 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1.) подано до контролюючого органу заяву про застосування спрощеної системи оподаткування №711, відповідно до якої остання є платником єдиного податку 2 групи зі ставкою 20% до розміру мінімальної заробітної плати, вид діяльності згідно з КВЕД ДК 009:2005 (а.с.14).

Позивачем за період з жовтня 2017 року по липень 2018 року на підставі поданої ФОП ОСОБА_1 заяви нараховано грошове зобов'язання з єдиного податку з фізичних осіб на загальну суму 9283,66 грн, в тому числі - 6058,40 грн основний платіж, штрафна санкція - 3224,88 грн та пеня у сумі 0,38 грн, що підтверджується даними інтегрованої картки платника податку (а.с.43-47).

За порушення відповідачем строку сплати грошового зобов'язання по єдиному податку з фізичних осіб за вищевказані періоди контролюючим органом винесені податкові повідомлення-рішення:

- № від 29.11.2017, яким за порушення строку сплати грошового зобов'язання у розмірі 1280 грн, зобов'язано відповідача сплатити штраф у розмірі 50%, тобто 640 грн (а.с.18), яке отримано ОСОБА_1 нарочно, про що свідчить її підпис (а.с.18);

- № від 29.11.2017, яким за затримку сплати авансових внесків єдиного податку в сумі 310,80 грн, відповідача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10%, тобто 31,08 грн (а.с.19). Вказане податкове повідомлення-рішення отримано відповідачем особисто, що підтверджується її підписом;

- № від 25.05.2018, яким за затримку сплати авансових внесків єдиного податку в сумі 4363 грн. ФОП ОСОБА_1 зобов'язано сплатити штраф у розмірі 50%, тобто 2181 грн 50 коп (а.с.20). Означене податкове повідомлення-рішення направлене відповідачу, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 234 (зворотній бік а.с.20);

- № від 26.06.2018, яким за затримку сплати авансових внесків єдиного податку в сумі 744,60 грн, зобов'язано сплатити штраф у розмірі 50% у розмірі 372,30 грн (а.с.21). Таке податкове повідомлення-рішення направлене на адресу відповідача, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 395 (зворотній бік а.с. 21).

Отже, станом на 23.01.2019, що підтверджується інтегрованою карткою платника податків (а.с.43-47) податкова заборгованість ФОП ОСОБА_1 становить 9283,66, зі сплати єдиного податку та в добровільному порядку відповідачем не погашена.

У зв'язку із чим, податковий орган звернувся до суду із даним позовом про стягнення вказаної заборгованості у судовому порядку.

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення чинного законодавства та робить висновки по суті спору.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02 грудня 2010 року (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин , далі - ПК України).

Відтак, відповідно до п.п.16.1.4 п.16.1 ч.16 ПК України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Разом з тим, статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Зокрема, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності, що визначено п. 291.2. ст.291 ПК України.

Відповідно до п.291.4 ст.291 ПК України, суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку:

-перша група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 300000 гривень;

-друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

-третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб'єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень;

четверта група - сільськогосподарські товаровиробники:

Ставки єдиного податку визначені статтею 293 ПК України.

Зокрема, для другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, (п.293.1 ст.293 ПК України).

Згідно поданої відповідачем заяви від 23.01.2012 №711 відповідач є платником єдиного податку 2 групи (а.с.14).

Відповідно до п.293.2. ст.293 ПК України, фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами або радами об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: зокрема для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно із п.294.1 ст.294 ПК України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік.

Платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця (п.295.1 ст.295 ПК України).

У відповідності до п.295.2 ст.295 ПК України нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

З матеріалів справи видно, що контролюючим органом на підставі поданої відповідачем заяви від 23.01.2012, в порядку, визначеному в п.295.2 ст.295 ПК України, нараховано ФОП ОСОБА_1 авансові внески єдиного податку в сумі 6058,40 грн. Згідно із даними інтегрованої картки платника податку ФОП ОСОБА_1, за позивачем обліковується борг, в тому числі зі сплати указаних вище авансових внесків у сумі 9283,66 грн. (а.с. 43-47).

Несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу (ст.122 ПК України).

Відповідно до п.57.3 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Матеріалами справи підтверджено, що за затримку сплати авансових внесків з єдиного податку контролюючим органом, на підставі ст.ст.122,126 ПК України, прийнято податкові повідомлення-рішення № від 29.11.2017, № від 29.11.2017, № від 25.05.2018, № від 26.06.2018 в яких відповідачу визначено суму грошового зобов'язання зі сплати штрафу в загальному розмірі 3224,88 грн.

Однак, у визначений в п.57.3 ПК України строк, відповідачем не сплачено вказаної суми грошових зобов'язань.

При цьому, судом встановлено, що зазначені податкові повідомлення-рішення були отримані відповідачем, зокрема № - нарочно, про що свідчить ОСОБА_1 підпис (а.с.18), № - особисто, що підтверджується її підписом (а.с.19), № - 25.05.2018 надіслано на адресу відповідача, яке останньою отримано 01.06.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 234 (зворотній бік а.с.20), №, яке 27.06.2018 було направлено на адресу відповідача та отримане останньою 02.07.2018, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 395 (зворотній бік а.с. 21).

Слід наголосити, вищевказані податкові повідомлення-рішення не оскаржені в судовому порядку.

Отже, судом на підставі даних інтегрованої картки платника встановлено, що відповідачем не сплачено узгоджену суму грошового зобов'язання, у зв'язку з чим за ним обліковується заборгованість з єдиного податку в розмірі 9283,66 грн.

Пунктами 59.1 та 59.5 ст.59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення; якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом встановлено, що позивачем сформовано та направлено відповідачу податкову вимогу форми "Ф" № 5489-17 від 06.09.2017р. на суму 6025,99 грн, яка 10.10.2017 направлена на адресу відповідача. Податкова вимога, отримана ОСОБА_1 18.10.2017р. (а.с.12).

Оскільки після вручення податкової вимоги сума податкового боргу у відповідача збільшилася, але борг відповідачем не було погашено повністю, позивачем повторно податкова вимога не надсилалася (не вручалася).

За змістом п.87.11 ст.87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Враховуючи те, що відповідачем сума податкового боргу станом на день звернення з даним позовом позивача та дату прийняття рішення суду добровільно у повному обсязі сплачена не була, суд дійшов висновку, що заборгованість позивача зі сплати єдиного податку з фізичних осіб в сумі 9283,66 грн підлягає стягненню в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Разом з тим, згідно з ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача, щодо стягнення податкового боргу у сумі 9283,66 грн є обґрунтованими та доведеними письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, в той час як відповідач не надав жодного доказу відсутності або погашення ним податкового боргу, а відтак позов підлягає задоволенню повністю.

У відповідності до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз. У зв'язку із відсутністю таких витрат питання щодо повернення судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов Головного управління ДФС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003, ) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) про стягнення податкового боргу задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь держави в особі Головного управління ДФС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003, ) податкову заборгованість у розмірі 9283,66 грн (дев'ять тисяч двісті вісімдесят три гривень шістдесят шість коп).

Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст.255 КАС України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-296 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його складення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Черноліхов