Справа № 2140/1785/18
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2019-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2019 р.м.ОдесаСправа № 2140/1785/18

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2018 року у справі за позовом Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 56789768 від 08.08.2018 р.,-

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

30 серпня 2018 року Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області звернулося з позовом до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, в якому просить суд:

- визнати незаконною та скасувати постанову від 08.08.2018 року ВП № 56789768, винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Огородником Є.І., про стягнення виконавчого збору.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 12.10.2017 року у справі № 821/1286/17 визнано протиправною відмову ГУ Держгеокадастру у Херсонській області у наданні дозволу ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку та зобов'язано надати вказаний дозвіл. На виконання постанови старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Херсонській області Осіпової І.Г. від 17.07.2018 року про відкриття виконавчого провадження № 56789768 управлінням 26.07.2018 року було надано ОСОБА_3 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки. Про добровільне виконання рішення суду повідомлено ВПВР УДВС ГТУЮ у Херсонській області листом від 27.07.2018 року. Однак в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 08.08.2018 року винесено постанову про стягнення виконавчого збору, яку відправлено позивачу лише 14.08.2018 року. Оскільки державним виконавцем не було вчинено жодних заходів примусового характеру, вважає постанову про стягнення виконавчого збору від 08.08.2018 року ВП № 56789846 такою, що підлягає скасуванню.

Представник відповідача заперечував проти позовних вимог, надавши відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову. Зазначав, що державний виконавець при винесені постанови про стягнення виконавчого збору діяв у повній відповідності з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень. Так, позивачем виконано рішення суду 26.07.2018 року, тобто після відкриття виконавчого провадження, а тому державним виконавцем правомірно винесено постанову про стягнення виконавчого збору. Доводи позивача ґрунтуються на помилковому трактуванні положень ст.27 Закону України «Про виконавче провадження».

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2018 року в задоволенні позову Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (73000, м. Херсон, вул. Університетська, 136-а, ) до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (73003, м. Херсон, вул. Потьомкінська, 42/14), про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 56789768 від 08.08.2018 року відмовлено.

На вказане рішення Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області подало апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати оскаржуване судове рішення, винести нове, яким задовольнити позовні вимоги. Апелянт в своїй апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення були порушені норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи.

Згідно до вимог п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки у судове засідання не прибули сторони, які беруть участь у справі, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА :

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 12.10.2017 року по справі № 821/1286/17 визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області у наданні дозволу ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку на території Василівської сільської ради Каховського району Херсонської області та зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області надати ОСОБА_3 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в розмірі, що не перевищує розмір земельної ділянки (паю), із земель державної власності сільськогосподарського призначення, що перебуває в користуванні фермерського господарства «Дніпровські лани» для ведення фермерського господарства згідно з договором оренди землі (рішення про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 35126028 від 12.05.2017 року, кадастровий номер НОМЕР_1), за межами населених пунктів на території Василівської сільської ради Каховського району Херсонської області.

На виконання постанови суду 14.02.2018 року Херсонським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 821/1286/17 про «зобов'язання Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області надати ОСОБА_3 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в розмірі, що не перевищує розмір земельної ділянки (паю), із земель державної власності сільськогосподарського призначення, що перебуває в користуванні фермерського господарства «Дніпровські лани» для ведення фермерського господарства згідно з договором оренди землі (рішення про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 35126028 від 12.05.2017 року, кадастровий номер НОМЕР_1), за межами населених пунктів на території Василівської сільської ради Каховського району Херсонської області».

17.07.2018 року старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Херсонській області Осіповою І.Г., на підставі заяви ОСОБА_3, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56789768 за виконавчим листом Херсонського окружного адміністративного суду від 14.02.2018 року № 821/1286/17, якою зобов'язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Відповідно до п.3 резолютивної частини вказаної постанови стягнуто з боржника виконавчий збір/основну вигоду приватного виконавця в розмірі 14 892 грн.

26.07.2018 року Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області видано наказ № 2685-СГ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою», згідно п.1 якого надано ОСОБА_3 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в розмірі, що не перевищує розмір земельної ділянки (паю), із земель державної власності сільськогосподарського призначення, що перебуває в користуванні фермерського господарства «Дніпровські лани» для ведення фермерського господарства згідно з договором оренди землі (рішення про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 35126028 від 12.05.2017 року, кадастровий номер НОМЕР_1), за межами населених пунктів на території Василівської сільської ради Каховського району Херсонської області.

27.07.2018 року за № 11-21-0.62-4087/2-18 Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області направило до Головного територіального управління юстиції у Херсонській області листа про виконання судового рішення у повному обсязі.

08.08.2018 року старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Херсонській області Огородником Є.І. винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 14892 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписами частини 1 статті 5 Закону України №1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України №1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частина 1 статті 27 Закону України №1404-VIII визначає, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Аналізуючи норми вищенаведеного законодавства з примусового виконання судових рішень, суд апеляційної інстанції робить висновок, що примусове виконання судового рішення розпочинається з моменту прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено законом. Під час вчинення виконавчих дій виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначається про стягнення виконавчого збору.

При цьому, норми статті 27 вказаного Закону містять вичерпний перелік підстав та умови, за якими виконавчий збір не стягується, зокрема, визначено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, за умови, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Позивач наданим йому правом не скористався, до закінчення строку, наданого для добровільного виконання виконавчого листа, до державного виконавця із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення не звертався.

Колегія суддів зазначає, що виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду. Виконавчий збір є платою за вчинення дій, пов'язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру. Навіть, наявність об'єктивних перешкод, що призвели до неможливості виконання рішення суду у добровільному порядку, не можуть розцінюватися як підстави для звільнення від сплати виконавчого збору.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі №820/5807/16, від 19 квітня 2018 року у справі №825/739/17.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов'язується з початком примусового виконання, яке виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа. Відтак одночасно з відкриттям виконавчого провадження виконавець повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

Посилання апелянта на не вчинення виконавцем жодних дій спрямованих на примусове виконання судового рішення, які визначені в статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, колегія суддів вважає помилковими, оскільки цією нормою визначені заходи примусового виконання рішень, а не обставини за яких боржник може бути звільнений від сплати виконавчого збору.

Колегія суддів зазначає, що аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/7637/17 (ЄДРСР № 76698391).

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 286, 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2018 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Кравченко К.В. Вербицька Н. В.