Справа № 540/2132/18
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/2132/18
13 год. 25 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю., за участю представника відповідача Ростецької В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про зобов'язання провести нарахування призначеної пенсії,

встановив:

ОСОБА_2 (позивач) через свого представника звернулась до суду з вказаним адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України (відповідач), в якому просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонської області провести нарахування пенсії ОСОБА_2 з 06.08.2014 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні в сумі 2700,98 грн. та в розмірі не нижчому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, враховуючи страховий стаж 31 рік, як це встановлено рішенням у справі 653/1119/17 від 15.11.2017 року, з врахуванням помісячних змін розміру пенсії, довідок про заробітну плату для обчислення пенсії та даних персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України стосовно заробітної плати ОСОБА_2, а також з проведенням її індексації та компенсації втрати частини доходу.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що при віці 71 рік та страховому стажі більш ніж 31 рік, заявниця досягла усіх встановлених ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" умов призначення пенсії за віком, оскільки, за вказаною нормою: "Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років". Представник позивача, який діяв на підставі довіреності, подав особисто до відповідача нотаріально посвідчену та апостільовану заяву позивача про призначення пенсії з відповідними документами. Відповідачем проведено призначення пенсії ОСОБА_2, але в розмірі, що є значно нижче мінімального розміру пенсії, без врахування документів про стаж роботи та без врахування довідок про заробітну плату, не враховано показник середньої заробітної плати в розмірі 2700 грн. 98 коп. Позивач вказує, що при призначенні пенсії ПФУ виходив з наявності стажу 15 років, тоді як сумарний страховий стаж ОСОБА_2 є більшим за 31 роки з урахуванням періоду навчання в інституті, а тому однозначно має право на пенсію за віком більшу, ніж прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Крім того, позивач вважає, що при перерахунку пенсії відповідачем не дотримано вимоги діючого законодавства в частині щорічного збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, щорічного збільшення показника середньої заробітної плати, індексації та компенсації втрати частини доходів відповідно до чинного законодавства.

Ухвалою суду від 17.10.2018 відкрито провадження в адміністративній справі.

07.11.2018 відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував, вказавши, що пенсію позивачу було нараховано, розмір пенсії з 06.08.2014 становить 949,00 грн., з жовтня 2017 року -1373,00 грн., з липня 2018 року - 1435,00 грн. Представник за довіреністю ОСОБА_3 надав до управління Фонду разом із письмовим зверненням від 07.06.2015 б/н щодо призначення пенсії за віком ОСОБА_4 копії з нотаріально посвідчених документів, замість безпосередньо нотаріально засвідчених копій. А Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону 1058, який затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, необхідні для призначення пенсії, в оригіналах, або копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. Тому взяти до роботи копію трудової книжки та копії довідок про заробітну плату управлінням Фонду не має підстав, так як вищезазначені документи подані не в оригіналах, а в копіях. Розрахунок пенсії проводився без врахування заробітної плати, виходячи з мінімального страхового стажу 15 років (умовний стаж для визначення права на пенсію за віком), як того передбачає ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Управління Фонду вважає рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2017 по справі № 653/1119/17 виконаним в повному обсязі відповідно до вимог чинного законодавства. Щодо вимоги позивача про проведення компенсації втрати частини доходів, то відповідач зазначає, що ОСОБА_2 не мала законних підстав для призначення пенсії, а тому відсутні підстави і для розрахунку компенсації втрат частини доходів у зв'язку з затримкою її виплати.

Представником позивача були подані заяви про розгляд справи без участі представника позивача. Тому розгляд справи відбувався за участю представника відповідача, який підтримав викладені у відзиві на позовну заяву заперечення, просить відмовити в задоволенні позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою України. В 2000 році ОСОБА_5 виїхала з країни на постійне проживання до Ізраїлю, де була прийнята на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль. Перед виїздом за кордон заявниця працювала і мешкала в м. Сімферополь АР Крим.

03.08.2014 ОСОБА_2 через свого представника звернулась до ПФУ про визначення і виплату пенсії за віком. Оскільки в задоволенні заяви органом ПФУ було відмовлено, 10.04.2017 ОСОБА_2 звернулась до Генічеського районного суду Херсонської області з позовом зобов'язати Генічеське об'єднане управління Пенсійного Фонду України Херсонської області призначити пенсію за віком з 03.08.2014 (дати першого звернення за призначенням пенсії) у розмірі не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Генічеським районним судом Херсонської області по адміністративній справі № 653/1119/17 винесено постанову від 30.05.2017, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, зобов'язано Генічеське об'єднане управління ПФУ у Херсонської області повторно розглянути заяву від 07.06.2015 про призначення пенсії ОСОБА_2, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині даного судового рішення.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2017 апеляційні скарги ОСОБА_2 та Генічеського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Херсонської області - задоволено частково, а постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 30.05.2017 - скасовано. Зобов'язано Генічеське об'єднане управління Пенсійного Фонду України Херсонської області призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_2, починаючи з 06.08.2014.

Відповідачем на виконання рішення суду було призначено пенсію ОСОБА_2 з 06.08.2014, з дати першого звернення за призначенням пенсії, на підставі постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2017. При призначенні пенсії відповідач вважав, що страховий стаж та заробітна плата у ОСОБА_5 не підтверджені належними документами, тому розрахунок пенсії проводився без врахування заробітної плати, виходячи з мінімального страхового стажу 15 років (умовний стаж для визначення права на пенсію за віком). Розмір пенсії позивача з 06.08.2014 склав - 949 грн., з 01.10.2017 - 1373 грн., з 01.07.2018 - 1435 грн. В лютому 2018 року ОСОБА_2 отримала доплату у розмірі - 42773,93 грн. за період з 06.08.2014 по 28.02.2018. Пенсійні кошти зараховуються кожного 5 числа на особистий рахунок пенсіонера до банківської установи Ощадбанк.

Не погоджуючись із розміром нарахованої їй пенсії, позивач звернулася до суду з даним позовом, оскільки вважає, що відповідач мав всі необхідні документи для призначення пенсії в належному розмірі, тому що при поданні представником позивача особисто заяви 07.07.2015 до УПФ України в Генічеському районі Херсонської області були надані на огляд оригінали документів, оригінал трудової книжки та паспорта громадянина України для виїзду за кордон працівникам УПФУ були повернуті позивачу, копії залишились у справі, а оригінали довідок про заробітну плату залишились в пенсійній справі.

Дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Передбачене Конституцією України право громадян на соціальний захист конкретизоване у Законі України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-IV) та Законі України " Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII ( далі - Закон № 1788-XII), якими встановлений порядок нарахування та виплати пенсії.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно ст.1 Закону № 1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Приписами ст. 8 Закону № 1058-ІV визначено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Предметом спору в межах розгляду даної справи є не погодження позивача з фактично нарахованим відповідачем розміром пенсії за віком з 06.08.2014 на виконання судового рішення від 15.11.2017 № 653/1119/17.

Як вбачається зі змісту відзиву на позов, за позицією відповідача вказане судове рішення виконано в повному обсязі відповідно до вимог чинного законодавства, нарахування пенсії проводилось на підставі документів, які були додані до її позовної заяви у справі № 653/1119/17 та на підставі постанови Одеського апеляційного адміністративного суду у справі № 653/1119/17 від 15.11.2017, яке набрало законної сили, оскільки документи на призначення пенсії ОСОБА_5 до управління Фонду не подавались. Згідно з правовою позицією відповідача розрахунок пенсії позивачу проводився з урахуванням мінімального страхового стажу 15 років для осіб, що мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років, оскільки в управлінні ПФУ були відсутні документи, необхідні для призначення пенсії ОСОБА_5 відповідно до ст. 44 Закону № 1058-ІV та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок 22-1)

Порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії визначено статтею 44 Закону № 1058-ІV, якою, зокрема, передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Відповідно до п. 1.1 Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об'єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків; документи про стаж, довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документом; документи, які засвідчують особистий статус особи; документ уповноваженого органу Пенсійного фонду про те, що особі, не призначалась пенсія за місцем проживання на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя (для призначення пенсії особам, зазначеним у пункту 1.3 розділу 1 цього Порядку).

Пунктом 2.23 Порядку № 22-1 передбачено, що документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію. (п. 2.23 Порядку № 2-21).

Судом встановлено, що 07.07.2015 представник позивача ОСОБА_3 звертався до управління ПФУ в Генічеському районі з письмовим зверненням щодо призначення пенсії за віком ОСОБА_5, надавши свідоцтво про народження, паспорт для виїзду за кордон, картку платника податків, трудову книжку, довідки про заробітну плату, особисту заяву ОСОБА_5 про призначення пенсії, засвідчену нотаріально. Ця обставина підтверджується наданою суду копією заяви ОСОБА_3 від 07.06.2015 (арк. справи 66-68), яка має відбиток вхідного штампу Управлінням ПФУ у Генічеському районі, та знаходиться в матеріалах пенсійної справи, що було встановлено судом при огляді пенсійної справи в судовому засіданні. Із змісту даної заяви вбачається, що "Уповноважений представник клієнтки "ОСОБА_3 Юридичний офіс (Ізраїль - Україна)" ОСОБА_5, який діє на підставі належним чином оформленої довіреності, на виконання судового рішення та за вказівкою Пенсійного фонду України, з'явившись особисто. З необхідними документами до територіального підрозділу - Управління Пенсійного фонду України в Генічеському районі Херсонської області подає особисту заяву засвічену нотаріально щодо розгляду по суті заяви про призначення і виплату ОСОБА_5 пенсії за віком.".

Представник позивача в своїх письмових поясненнях зазначає, що оригінали трудової книжки та закордонного паспорта були оглянуті та повернуті представнику позивача, у Управління ПФУ залишено копії вказаних документів, оригінали довідок про заробітну плату залишились у відповідача.

В ході розгляду справи відповідачем не спростовано вказаний факт звернення позивача до управління ПФУ в Генічеському районі, з наданням оригіналів документів, про відсутність яких стверджує відповідач .

За таких обставин, суд не приймає до уваги доводи відповідача на відсутність факту подання представником ОСОБА_5 разом із заявою про призначення пенсії оригіналів необхідних для призначення пенсії документів, оскільки відповідач не надав суду будь-яких доказів на підтвердження вказаної обставини, та не спростував наявність вхідного штемпеля управління ПФУ в Генічеському районі з датою отримання 07.07.2015 листа представника ОСОБА_3, Юридический офис .

Відповідно до приписів Закону № 1058-ІV та Порядку № 22-1 пенсія призначається територіальним органом Пенсійного фонду України у разі звернення особи з відповідною заявою та переліком необхідних для призначення пенсії документів.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

4) видає пам'ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі (п.4.2 Порядку №22-1).

Згідно п.4.3 Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення пенсії.

Орган, що призначає пенсію, надає допомогу у разі звернення із заявою про призначення пенсії непрацюючим особам, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії (п.3.3 Порядку №22-1).

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (п.4.7 Порядку №22-1).

Відповідно до п. 1.7 Порядку № 22-1 у разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Жодних записів щодо необхідності подачі додаткових документів відповідачем не здійснено, ніяких листів представнику позивача по питанню надання додаткових документів відповідачем не направлялось.

Аналізуючи вказані норми права суд приходить до висновку, що чинним законодавством встановлено перелік документів, які необхідні для призначення пенсії за віком, а також передбачений певний алгоритм дій органу, що призначає пенсію, у разі ненадання особою повного пакету необхідних документів, які в даному випадку органом пенсійного фонду вчинені не були.

Відповідач не обгрунтував свої доводи, чому, не маючи крім судового рішення, жодного документа, ним не були вчинені дії щодо повідомлення позивача або його уповноваженого представника про необхідність подати відсутні або недостатні документи в оригіналах для призначення пенсії позивачу.

Крім того, з матеріалів пенсійної справи вбачається. що відповідачем був прийнятий трудовий стаж ОСОБА_5 частково за період 01.01.1973 по 31.12.1987 "умовно", але такі дії не передбачені пенсійним законодавством, і відповідачем не надано пояснення того, з яких причин не прийнятий до уваги при розрахунку пенсії інші періоди трудового стажу позивача. Також не пояснено причини неприйняття відомостей трудової книжки та довідок про заробітну плату за період 1993-1997 роки.

Суд приймає до уваги і відсутність доказів того, що відповідачем надавався ОСОБА_5 або її представнику строк для подачі документів, яких не вистачало на думку ПФУ.

Посилання відповідача на ст. 26 Закону України № 1058 як на підставу для призначення пенсії позивачу виходячи зі стажу 15 років та без врахування заробітної плати, суд вважає необгрунтованим, оскільки дана норма лише передбачає, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Встановивши, що при виконані судового рішення, відповідач при призначені та нарахуванні позивачу пенсії обмежився документами судової справи, не вчинивши при цьому дій щодо повідомлення позивача або його уповноваженого представника про необхідність подати відсутні або недостатні документи для призначення пенсії позивачу, суд дійшов висновку про те, що така бездіяльність відповідача є протиправною, відповідачем не здійсненні дії, які випливають із його повноважень на виконання вимог чинного законодавства та впливають на права, свободи та інтереси фізичної особи.

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання відповідача провести нарахування пенсії позивачу з 06.08.2014 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні в сумі 2700,98 грн. та в розмірі не нижчому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, враховуючи страховий стаж 31 рік, як це встановлено рішенням у справі 653/1119/17 від 15.11.2017 року, з врахуванням помісячних змін розміру пенсії, довідок про заробітну плату для обчислення пенсії та даних персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України стосовно заробітної плати ОСОБА_2, суд зазначає наступне. Приписами ч. 4 ст. 245 КАС України передбачено, що у випадку визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Натомість, суд відмічає, що під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Прийняте рішення, дія або бездіяльність суб'єкта владних повноважень в ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого органу в порядку передбаченому законодавством. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права.

Аналізуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, оскільки суд не може перебирати на себе функцій, які відносяться до виключної компетенції суб'єкта владних повноважень ( нарахування пенсії за віком), та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонської області провести нарахування пенсії ОСОБА_2, призначеної з 06.08.2014 року, у розмірі відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із урахуванням трудової книжки, диплому, довідок про заробітну плату для обчислення пенсії та даних персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України стосовно заробітної плати ОСОБА_2, та з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

Щодо вимог про індексацію пенсії, суд вказує на те, що механізм проведення індексації грошових доходів населення визначений Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (зі змінами). Норми законодавства щодо індексації пенсії застосовувались до 01.10.2017, а з 01.10.2017 відповідно до Закону №2148 їх індексація не здійснюється. Згідно з частиною другою статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Тобто, у разі настання підстав для проведення індексації пенсії, нарахування індексації пенсії провадиться автоматизованим способом, в залежності від місяця підвищення пенсії кожного пенсіонера, з урахуванням індексу споживчих цін. Суд вважає вимогу позивача про зобов'язання відповідача здійснити індексацію пенсії передчасною, оскільки відповідач ще не здійснив перерахунок пенсії ОСОБА_5 Відтак, відсутні докази того, що при проведенні такого перерахунку пенсії відповідач не здійснить її індексацію самостійно, як того вимагає Закон.

Щодо вимоги позивача про проведення нарахування пенсії з проведенням компенсації втрати частини доходів, суд зазначає про наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом. Згідно із ст. 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти , зокрема і пенсії . Згідно з п. 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок № 159) компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Наведене свідчить, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв'язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Також, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії). Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення. Суд вважає, що дана вимога позивача є передчасною, оскільки вказана виплата є компенсацією за порушення встановлених строків виплати нарахованої пенсії, а не нарахованої в майбутньому.

Доводи представника відповідача про те, що на момент розгляду справи закінчився строк дії закордонного паспорту позивача (термін дії 08.10.2018) суд вважає такими, що не впливають на предмет даного спору. Паспорт громадянина України для виїзду за кордон оформляється на період до десяти років з можливістю продовження на такий же термін. Продовження терміну дії паспорта провадиться у порядку, встановленому для оформлення його видачі. Закінчення терміну дії паспорту громадянина України не позбавляє громадянина України гарантованих прав, не ставить особу у положення коли він позбавляється громадянства. Закінчення дії паспорту не робить такий паспорт нечиним. На час подання заяви про призначення пенсії (06.08.2014) термін дії паспорта не закінчився. Також відповідач не позбавлений права запросити від позивача надати докази продовження дії паспорту.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з підстав та предмету спору, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з вказаним позовом було сплачено судовий збір в сумі 704,80 грн. Таким чином, судовий збір у сумі 704,80 грн., підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 6-9, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонської області провести нарахування пенсії ОСОБА_2, призначеної з 06.08.2014 року, у розмірі відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із урахуванням трудової книжки, диплому, довідок про заробітну плату для обчислення пенсії та даних персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України стосовно заробітної плати ОСОБА_2, та з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

В інший частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного Фонду України (73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6, ) на користь ОСОБА_5 (держава Ізраїль, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 704 грн. 80 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому, відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 25 січня 2019 р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 10.2.4