Справа № 320/303/19
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

23 січня 2019 року м. Київ № 320/303/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши позов Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Державного спеціалізованого підприємства з управління капітальним будівництвом зони відчуження, третя особа: Київський обласний центр зайнятості, про стягнення адміністративно-господарський санкцій та пені,

ВСТАНОВИВ:

до суду звернулось Київське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайтен Машинері Україна», третя особа: Київський обласний центр зайнятості, про стягнення адміністративно-господарський санкцій та пені в розмірі 362323, 17 грн.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з’ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною першою статті 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями) передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями), за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб’єктом владних повноважень, встановлюється ставка судового збору 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судом встановлено, що за подання даного позову позивачем відповідно до платіжного доручення від 23.08.2018 № 162 сплачено 2430, 28 грн. судового збору. Вищевказані вимоги позивача є майновими, ціна позову складає 163192, 59 грн., з яких мало бути сплачено 1,5 %, тобто 2447, 89 грн. Однак, судом встановлено, що позивачем судовий збір сплачено не в повному обсязі, а саме не доплачено 17, 61 грн.

Крім того, у пункті 1 прохальної частини позову позивач просить поновити строк звернення до суду, як такий, що міг бути пропущений з поважних причин. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду позивач посилається на неукомплектованість штату Фонду юристами, відсутністю у позивача першого керівника, а також неможливістю оплати адвокатської допомоги. Крім того, позивач не вважає себе суб’єктом владних повноважень, на якого поширюються положення абзацу 2 частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України щодо тримісячного строку звернення до суду.

З огляду на викладене суд звертає увагу на таке.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду суб’єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб’єкту владних повноважень право на пред’явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб’єкта владних повноважень.

Згідно з частиною шостою статті 161 Кодексу адміністративно судочинства України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов’язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

У позовній заяві позивач зазначає, що відповідач не виконав вимоги Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», зокрема, за 1 робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте нею, відповідач до 15.04.2018 включно повинен був самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції.

Суд звертає увагу, що згідно з частиною першою статті 19 Закону України від 21.03.1991 №875-XII «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (далі – Закон № 875-XII) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Згідно з пунктом 1 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 № 70 (далі – Порядок № 70), цей Порядок визначає процедуру подання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, що використовують найману працю, в яких за основним місцем роботи працює вісім і більше осіб (далі - роботодавці), звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів відділенням Фонду соціального захисту інвалідів (далі - відділення Фонду) та інформації про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів - центру зайнятості.

Абзацом 1 пункту 2 Порядку № 70 передбачено, що звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Суд констатує, що Державним спеціалізованим підприємством з управління капітальним будівництвом зони відчуження подано до Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2017 рік, який надійшов до Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів 12.02.2018 за вх. № 1774.

Відповідно до частини четвертої статті 20 Закону № 875-XII, адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства, суд дійшов до висновку про те, що датою, з якої розпочинається перебіг тримісячного строку звернення позивача до суду з вимогою про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені є день, який слідує за останнім днем строку, передбаченого для самостійної сплати підприємствами, установами, організаціями адміністративно-господарських санкцій, тобто 16 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».

Суд зазначає, що тримісячний строк звернення до суду з вимогою позивача про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені щодо звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017 рік розпочався 16.04.2018 та закінчився 16.07.2018.

Разом з тим, позивач звернувся до суду лише 18.01.2019, тобто після спливу тримісячного строку для звернення до суду, визначеного статтею 122 Кодексу.

Таким чином, позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду та із повідомлених ним обставин судом не встановлено поважності причин його пропуску.

Частиною першою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального законодавства.

Згідно з частинами першою, другою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п’яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки позовної заяви повинні бути усунені протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали шляхом подання до суду:

- оригіналу документа про доплату судового збору у розмірі 17, 61 грн. за вимогу майнового характеру, з урахуванням раніше плаченої суми збору відповідно до платіжного доручення від 23.08.2018 № 162;

- заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших підстав, ніж вказані у позові;

- пояснення з документально підтверджуючими доказами відсутності за позивачем статусу суб'єкта владних повноважень (у разі підтвердження відсутності за позивачем статусу суб'єкта владних повноважень, надати суду обґрунтовані пояснення підстав звернення до суду адміністративної юрисдикції з даним позовом).

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Державного спеціалізованого підприємства з управління капітальним будівництвом зони відчуження, третя особа: Київський обласний центр зайнятості, про стягнення адміністративно-господарський санкцій та пені, - залишити без руху.

2. Протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачеві необхідно усунути недоліки позовної заяви у спосіб, визначений даною ухвалою.

3. Роз'яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачеві за адресою, зазначеною у позовній заяві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Панченко Н.Д.