Справа № 0440/6027/18
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
15 січня 2019 року Справа № 0440/6027/18
ОСОБА_5 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Криворізької районної державної адміністрації, в якому просить поновити її на роботі за посадою начальника відділу освіти Криворізької районної державної адміністрації.
10.09.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було поновлено позивачу строк звернення до суду з даним адміністративним позовом та відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
02.11.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Під час судового розгляду 15.01.2019 року представником відповідача було заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, в обгрунтування якого вказано, що позивач пропустив встановлений законом місячний строк звернення до суду.
Представник позивача заперечував проти задоволення вказаного клопотання та вказав, що 16.04.2018 року позивач зверталась до суду з даною позовною заявою, при цьому, ухвалою суду від 11.06.2018 року по справі №804/2966/18 позовну заяву з додатками було повернуто позивачу. Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.06.2018 року позивач отримала 12.07.2018 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, яке знаходиться в матеріалах справи №804/2966/18.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін та вирішуючи питання щодо залишення позовної заяви без розгляду, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 118 Кодексу адміністративно судочинства України (далі - КАС України), процесуальний строк - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. До процесуальних строків відноситься також строк звернення до адміністративного суду.
Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч. 5 ст. 122 КАС України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" при розгляді спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби застосовуються строки звернення до суду, встановлені спеціальними законами. У разі коли ці закони зазначені питання не врегульовують, то з врахуванням необхідності субсидіарного застосування законів про працю суди повинні виходити із строків звернення до суду, визначених частиною першою статті 233 Кодексу законів про працю України. Тому громадянин може звернутися із заявою про вирішення спору в тримісячний строк із дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення з публічної служби - у місячний строк із дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
З матеріалів справи вбачається, що розпорядження про звільнення позивача з посади винесено відповідачем 15.03.2018 року, при цьому не погоджуючись зі своїм звільненням 16.04.2018 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовною заявою до Криворізької районної державної адміністрації про поновлення її на посаді.
Отже, з урахуванням вищевикладеного, початок перебігу строку звернення до адміністративного суду обчислюється з наступного дня після 15.03.2018, а оскільки позов подано до суду 16.04.2018, відтак, позивачем не пропущено місячний строк звернення до адміністративного суду з позовом про визнання протиправними та скасування висновку та наказу, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.
При цьому, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.04.2018 року по справі №804/2966/18 позовна заява була залишена без руху та ухвалою від 11.06.2018 року позовну заяву було повернено позивачу. Вказану ухвалу отримано позивачем - 12.07.2018 року, у зв'язку з чим 30.07.2018 року позивач повторно звернувся з даною позовною заявою.
Суд при вирішенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, згідно якої право на судовий захист, є важливішим, ніж встановлені державою процесуальні особливості реалізації ним цього права.
Європейський суд з прав людини в рішенні по справі "Іліан проти Туреччини" наголошував, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.
Також, інша практика Європейського суду з прав людини, (справа "Мельник проти України" рішення від 28.03.2006) свідчить про те, що регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту. Європейський суд підкреслює, що оскільки питання стосується принципу юридичної визначеності, це піднімає не лише проблему трактування правових норм у звичайному сенсі, а також і проблему недоцільного формулювання процесуальних вимог, яке може перешкоджати розгляду позову щодо суті, тим самим спричиняючи порушення права на ефективний судовий захист.
Окрім цього, у рішеннях по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13.01.2000 та по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28.10.1998. Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
З метою забезпечення доступу позивача до правосуддя, оскільки позивач повторно звернувся до суду у стислі строки після постановлення ухвали про повернення первісного позову, суд дійшов висновку про необхідність визнання поважними причин пропуску позивачем строку звернення до суду.
Враховуючи наведене, в задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку із пропуском строку звернення до суду слід відмовити.
Керуючись статтями 123, 240, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Відповідно до статті 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 294-297 КАС України.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст ухвали складено 21.01.2019 року.
Суддя М.В. Дєєв