Справа № 420/6503/18
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2019-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6503/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2019 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Танцюра К.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо здійснення перерахунку та виплати раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки від 28.08.2018р. №1-26.7-3957 Про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, за посадою заступника директора регіонального структурного підрозділу з управління використання повітряного простору, наданої Державним підприємством обслуговування повітряного руху України, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , із розрахунку 90% від грошового забезпечення для обчислення пенсії з 01.03.2018р. на підставі довідки від 28.08.2018р. №1-26.7-3957 наданої Державним підприємством обслуговування повітряного руху України, без обмежень максимального розміру пенсії в сумі 36497,25грн.

Ухвалою суду від 27.12.2018р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначив, що ОСОБА_1 був військовослужбовцем з 1971 року. Позивач пояснив, що наказом Міністра оборони України від 08.12.1998р. № 704 він був відряджений у розпорядження Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) із залишенням на військовій службі у Збройних Силах та збереженням за ним всіх видів матеріального забезпечення, гарантій і пільг, передбачених законодавством для військовослужбовців, де він проходив службу на різних посадах та отримував грошове забезпечення. Разом з тим, наказом Міністра оборони України № 797 від 02.10.2008р. позивач був звільнений у запас безпосередньо з посади, яку займав у Державному підприємстві обслуговування повітряного руху України та при звільненні Украерорух була видана позивачу довідка про розмір грошового забезпечення, на підставі якої Головне управління Пенсійного фонду України в Одеської області нарахувало з 21 листопада 2008 року пенсію за вислугу 42 років в розмірі 90 відсотків грошового забезпечення. ОСОБА_1 зазначив, що 01.11.2018р. він звернувся до відповідача з проханням здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.03.2018р. виходячи з розрахунку 90% від грошового забезпечення, згідно постанови КМУ від 21.02.2018р. №103, на підставі довідки від 28.08.2018р. №1-26.7-3957, однак листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 14.11.2018 року № 22568/Д-11 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії, мотивуючи свою відмову тим, що Одеським обласним військовим комісаріатом уже раніш була надана довідка, відповідно наданого списку осіб, які надало Головне управління Пенсійний фонду України в Одеській області для перерахунку пенсії з 01.01.2018 р., а тому на підставі зазначеної довідки 17.04.2018 р. уже було проведено відповідний перерахунок пенсії. При цьому, позивач зазначив про те, що Кабінет Міністрів України делегував своє право керівникам державних органів, у тому числі й директору ДП Украероруху, визначати розміри посадових окладів військовослужбовців які відряджені до Украероруху, тому фактична зміна розміру грошового забезпечення військовослужбовців є підставою для перерахунку пенсії відповідно до частини четвертої статті 63 Закону № 2263- XII, оскільки змінює розмір посадового окладу грошового забезпечення осіб, а факт того, що відбулася фактична зміна розміру грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, підтверджується довідкою "Про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій" наданої цим підприємством від 23.08.2018 р. №1-26.7-3912. Водночас, позивач посилається в позовній заяві на те, що перерахунок пенсії є обов`язком, а не правом відповідача та не залежить від встановлення процедури такого перерахунку, а ч. 4 статті 63 Закону №3946-ХІІ не вказує на рішення суб`єкта владних повноважень про зміну видів грошового забезпечення військовослужбовців як на підставу для перерахунку пенсії, а пов`язує її перерахунок з фактичною зміною видів грошового забезпечення. У зв`язку з викладеним та посилаючись на практику Верховного Суду України та Верховного Суду, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

16.01.2019р. до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву згідно якого відповідач не погоджується із вимогами позивача, зазначивши що на виконання постанови №103 від 21.02.2018р. головним управлінням у квітні 2018 проведено перерахунок пенсії позивачу з 01.01.2018р. на підставі довідки про розмір грошового забезпечення наданої уповноваженим органом та що на момент проведення перерахунку та й на теперішній час довідка Одеського обласного військового комісаріату від 02.04.2018р. є чинною, її не було відізвано, а довідка Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 28.08.2018р. № 1-26.7-3957 взагалі надійшла через п`ять місяців після проведення відповідного перерахунку пенсії. Разом з тим, представник відповідача зазначив, що Пенсійний фонд України листом від 28.11.2018р. № 39702/02-12 зазначив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб перерахунок пенсій колишнім військовослужбовцям, які були відряджені для проходження служби до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України проводиться на підставі довідок, виданих уповноваженим органом Міністерства оборони України за посадами, які ці особи займали до відрядження, а тому на думку відповідача, для проведення перерахунку пенсії на підставі довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 28.08.2018р. № 1-26.7-3957 підстави відсутні. При цьому, відповідач зазначив, що відповідно до постанови № 103 право на перерахунок пенсії позивача у зв`язку зі зміною посадового окладу виникло 01.01.2018р. та відповідно основний розмір грошового забезпечення встановлено 70% відповідно до вимог діючого на цей час законодавства. Крім того, відповідач наголосив на тому, що підстав для виплати пенсії позивачу в розмірах більших, ніж передбачено статтею 2 Закону України від 08.07.2011р. № 3668 Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи більшому ніж десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб які втратили працездатність позивач не має законного права, а посилання на постанови Верховного суду від 03.10.2018р. та 16.10.2018р. є безпідставними, оскільки дані рішення винесенні по справах, які подавались та розглядались в 2017 році, коли діяли інші законодавчі норми щодо обмеження максимальним розміром пенсій. Разом з тим, відповідач звертає увагу суду на те, що ОСОБА_2 за посадою заступник директора з використання повітряного простору регіонального структурного підрозділу хоче, щоб йому було проведено неправомірний перерахунок пенсії на підставі довідки від 28.08.2018р. №1-26.7- 3957 в якій зазначено посадовий оклад 25 555 грн., що перевищує в два з половиною рази посадові оклади командувачів Збройних Сил України.

Третя особа повідомлялась про розгляд справи, однак пояснення по справі від Одеського обласного військового комісаріата до суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Наказом Міністра оборони України від 08.12.1999р. №704 відряджено начальника Одеського регіонального центру управління повітряним рухом полковника ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України «УКРАЕРОРУХ» із залишенням на військовій службі(а.с.41).

Наказом Міністра оборони України від 02.10.2008р. №797 полковника ОСОБА_1 , заступника директора регіонального структурного підрозділу з використання повітряного простору Одеського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, звільнено у запас за віком(а.с.42).

Як вбачається з пенсійної справи ОСОБА_1 пенсія позивачу була призначена 21.11.2008р. із зазначенням основного розміру грошового забезпечення-90%.

01.11.2018р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про здійснення перерахунку та виплати пенсії з 01.03.2018р. виходячи з розрахунку 90 процентів від розміру грошового забезпечення, на підставі довідки із останнього посадового окладу, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с.36).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 14.11.2018р. №2568/Д-11 повідомлено ОСОБА_1 про те, що згідно Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008р. №45 та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. №103, заявнику, на підставі наданої Одеським обласним військовим комісаріатом довідки від 02.04.2018р. про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій за нормами чинними на 01.03.2018р., ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018р. Щодо проведення перерахунку пенсії на підставі наданої довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 28.08.2018р. №1-26.7-3957 повідомлено, що головним управлінням 02.10.2018р. до Пенсійного фонду України направлено запит щодо надання роз`яснення про можливість проведення перерахунку пенсії відповідно до зазначеної довідки та станом на 14.11.2018р. роз`яснення до управління не надійшло.

Разом із відзивом від 16.01.2019р. представником відповідача надано до суду листа Пенсійного фонду України від 28.11.2018р. №391-02/02-12, яким повідомлено про те, що перерахунок пенсій згідно з постановою №102 від 21.02.2018р. колишнім військовослужбовцям, які були відряджені для проходження служби до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України проводиться на підставі довідок, виданих уповноваженим органом Міністерства оборони України за посадами, які особи займали до відрядження.

Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 19 липня 1999 року №1281 «Про створення об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України» грошове та матеріальне забезпечення військовослужбовців, відряджених до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, здійснюється у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2001 року №104 "Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань, відряджених до органів виконавчої влади та інших цивільних установ".

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 р. № 104 «Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань, відряджених до органів виконавчої влади та інших цивільних установ» визначено, що військовослужбовцям, особам начальницького складу органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби, відрядженим до державних органів, установ та організацій, виплачується грошове та здійснюється матеріальне забезпечення, передбачене законодавством для військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, особового складу органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби.

При цьому грошове забезпечення виплачується виходячи з окладів за посадами, займаними зазначеними особами в державних органах, установах та організаціях, до яких вони відряджені, інших виплат, установлених для відповідних працівників цих органів, установ та організацій, а також окладів за військовими (спеціальними) званнями і надбавки за вислугу років у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до пункту 2 зазначеної постанови Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС (далі - державні органи). Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Пунктом 3 постанови №45 передбачено, що на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України. Особам, що відряджалися для виконання службових обов`язків до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших установ, організацій і підприємств та були звільнені із служби у зв`язку з виходом на пенсію безпосередньо з посад, на яких вони перебували, перерахунок пенсій провадиться на підставі довідок про розмір грошового забезпечення, виданих зазначеними органами, установами, організаціями і підприємствами.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. N 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" .

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" керівникам державних органів надано право у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, установлювати посадові оклади військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби), особам рядового і начальницького складу, посади яких не передбачені цією постановою, у розмірах визначених затвердженими цією постановою, схемами згідно з відповідними додатками за аналогічними посадами.

Таким чином, Кабінет Міністрів України делегував керівникам державних органів своє право визначати розміри посадових окладів керівникам державних органів, у тому числі Державного підприємства обслуговування повітряного руху України.

Як вбачається з наданої позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області разом із заявою про перерахунок пенсії від 01.11.2018р., довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 28.08.2018р. №1-26.7-3957 виданої ОСОБА_1 про те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. №103, постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704, наказу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 07.05.2018р. №227, розмір посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за прирівняною посадою, за нормами, чинними на 01.03.2018р., за посадою заступник директора з використання повітряного простору регіонального структурного підрозділу становить: посадовий оклад-25555,00грн; оклад за військовим (спеціальним) званням -1480,00грн; надбавка за вислугу років(50 відсотків) -13517,50грн.(а.с.11).

Таким чином, у зв`язку з підвищенням на підставі рішення Державного підприємства обслуговування повітряного руху України окладу за займаними посадами військовослужбовцям, у позивача виникло право на перерахунок пенсії.

Отже, оскільки наказом Державного підприємства «Украерорух» від 07.05.2018р. №227 «Про затвердження переліку посад, з яких були безпосередньо звільнені військовослужбовці та переліку окладів за займаними посадами за прирівняними посадами», відрядженим до Украероруху військовослужбовцям з 01.03.2018р. збільшено розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою заступника директора з використання повітряного простору регіонального структурного підрозділу та позивачу видано довідку № 1-26.7.-3957 від 28.08.2018р. для перерахунку пенсії, суд погоджується з доводами позивача про те, що пенсія військовослужбовців, зокрема позивача, відряджених до Украероруху, підлягає перерахунку відповідно до частини третьої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у зв`язку зі зміною розміру грошового забезпечення на підставі зазначеного наказу державного органу (Державного підприємства обслуговування повітряного руху України), якому Кабінет Міністрів України делегував своє право визначати розміри посадових окладів.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права висловлена Верховним Судом України у постанові від 5 липня 2016 року у справі 461/2167/14-а та Верховним Судом у постановах від 24 квітня 2018 року у справі № 461/939/17 та від 10 липня 2018 року у справі № 461/6479/16-а, від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/16882/17, від 06 листопада 2018 року у справі № 522/3093/17.

Враховуючи вищевикладене та те, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача у порядку встановленому діючим законодаством із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки від 28.08.2018р. №1-26.7-3957 Про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, у зв`язку із зміною розмірів посадових окладів за займаними посадами військовослужбовцям, суд вважає, що наявні підстави для визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо здійснення перерахунку та виплати раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки від 28.08.2018р. №1-26.7-3957 Про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, за посадою заступника директора регіонального структурного підрозділу з управління використання повітряного простору, наданої Державним підприємством обслуговування повітряного руху України.

Положення статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» про те що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність доповнено згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 848-VIII.

Зазначене положення в цілому визнано неконституційним відповідно до рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року.

Згідно із пунктом другим резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року, зокрема, частина 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 20 грудня 2016 року відсутня частина 7 статті 43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року №1774-VIII, який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 1 січня 2017 року, у частині 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Таким чином, буквальне розуміння змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року №1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року дозволяє стверджувати, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутня частина 7 статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Це означає, що стаття 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачає положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року №1774 до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Даний висновок узгоджується із позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 3 жовтня 2018 року у справі № 127/4267/17 та від 16 жовтня 2018 року у справі №522/16882/17.

Враховуючи, що факт обмеження позивачу пенсії максимальним розміром підтверджений матеріалами справи, суд вважає що зміст та обсяг досягнутих соціальних гарантій не може бути звужено через внесення змін до законодавства, шляхом ігнорування рішень Конституційного Суду України та конституційних прав.

Вирішуючи спір, суд враховує, що відповідачем не дотримано принципу «правомірних або законних очікувань» та захисту прав людини через призму цього принципу.

Сутність вказаного принципу ЄСПЛ cформував, зокрема, у справах «Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії» та «Федоренко проти України», зазначивши, що відповідно до прецедентного права органів, які діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S.A. v. Belgium, рішення від 20.11.1995; п.21 рішення «Федоренко проти України»).

У межах вироблених ЄСПЛ підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 Рішення ЄСПЛ від 2 березня 2005 року у справі «Von Maltzan and Others v. Germany»), ЄСПЛ робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) - на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність.

Статтю 1 вказаного Першого протоколу слід застосовувати для захисту «правомірних (законних) очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. Правомірні очікування виникають в особи, якщо вона дотримала всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому мала всі підстави вважати таке рішення дійсним і розраховувати на певний стан речей. Тобто в зазначених рішеннях ЄСПЛ установив, що наявність «правомірних (законних) очікувань» є передумовою для відповідного захисту. У свою чергу, умовою наявності «правомірних очікувань» у розумінні практики ЄСПЛ є достатні законні підстави. Інакше кажучи, «правомірні (законні) очікування» - очікування можливості здійснення певного права як прямо гарантованого, так і опосередкованого, у разі якщо особа прямо не виключена з кола осіб, які є носіями відповідного права.

Крім того, практикою ЄСПЛ сформовано підхід щодо розуміння правової визначеності як засадничої складової принципу верховенства права. Зокрема, у Рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» зазначено, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права (пункт 61). Також у Рішенні від 13 грудня 2001 року в справі «Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку (пункт 109).

Розумними очікуваннями особи вважаються легітимні (або законні) і виправдані очікування набути майно або майнове право, які в практиці ЄСПЛ дістають правову охорону як майно. Поняття «законні очікування» (legitimate expectations) слід розглядати як елементи верховенства права та «юридичної визначеності» (legal certainty). Практика Суду ЄС і ЄСПЛ розглядає законні очікування як елемент правової визначеності в умовах відсутності єдиної теорії легітимних (законних) очікувань, придатних для всіх національних правопорядків.

Автономне поняття «законні очікування» не може протиставлятися положенням ч. 2 ст. 19 Конституції України про пріоритетність забезпечення правового порядку. Практикою ЄСПЛ і міжнародних арбітражів визнається, що принцип обґрунтованого очікування не може заперечувати право держав змінювати своє законодавство.

В рішенні від 26 червня 2014 року в справі «Суханов та Ільченко проти України» ЄСПЛ наголосив, що зменшення розміру або припинення виплати установленої соціальної допомоги може становити втручання в право власності (п. 52).

Крім того, ЄСПЛ у своїй прецедентній практиці характеризує якість закону як правове положення, що може витримати перевірку його на якість, якщо це положення є достатньо чітким у переважній більшості справ, що їх розглядали національні органи („Ґавенда проти Польщі" від 14.03.2002).

Чинні положення національного законодавства потрібно формулювати так, щоб вони були достатньо доступними, чіткими і передбачуваними у практичному застосуванні („Броньовський проти Польщі" від 22.06.2004). Якість закону вимагає, щоб він був доступний для даної особи і вона також могла передбачити наслідки його застосування до неї та щоб закон не суперечив принципові верховенства права. Це означає, що в національному праві має існувати засіб правового захисту від свавільного втручання з боку державних органів у права, гарантовані Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Небезпека свавілля є особливо очевидною, коли виконавча влада здійснює свої функції закрито. Закон має містити досить зрозумілі й чіткі формулювання, які давали б громадянам належне уявлення стосовно обставин та умов, за якими державні органи уповноважені вдаватися до втручання в право („Аманн проти Швейцарії" від 16.02.2000).

Як зазначено вище, питання недопущення звуження змісту й обсягу існуючих прав і свобод, зокрема у сфері соціального забезпечення пенсіонерів, неодноразово було предметом конституційного розгляду. Втім, поширеною залишається практика очевидно неправомірного правозастосування органами Пенсійного фонду України приписів законодавства, що має наслідком щомісячне звуження обсягів прав та інтересів осіб, що призводить до недоотримання належних до сплати сум пенсійних виплат.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Однак, наведені у відзиві аргументи відповідача на увагу не заслуговують, оскільки прямо суперечать чинному законодавству, зокрема пенсійним органом проігноровано приписи пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011р. N 3668-VI, який прямо визначає, що обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.

При цьому, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законами N 3668-VI та N 1166-VII зміни до частини 2 статті 13 Закону N2262-XII щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80 %, а згодом 70 % грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 10.12.2013 № 21-420а13 та № 21-348а13, від 17.12.2013 № 21-445а13 та підтримана постановою Верховного Суду від 03.04.2018 по справі № 175/1665/17, яка в силу ч.5 ст.242 КАС України підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

У зв`язку з викладеним, позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , із розрахунку 90% від грошового забезпечення для обчислення пенсії з 01.03.2018р. на підставі довідки від 28.08.2018р. №1-26.7-3957 наданої Державним підприємством обслуговування повітряного руху України, без обмежень максимального розміру пенсії в сумі 36497,25грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст.139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з квитанції №0.0..1 від 04.12.2018р. позивачем сплачено судовий збір за подання вказаного адміністративного позову у розмірі 704,80грн.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 у повному обсязі, суд вважає за можливе стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо здійснення перерахунку та виплати раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки від 28.08.2018р. №1-26.7-3957 Про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, за посадою заступника директора регіонального структурного підрозділу з управління використання повітряного простору, наданої Державним підприємством обслуговування повітряного руху України.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, м.Одеса, вул. Канатна,83) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (код ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), із розрахунку 90% від грошового забезпечення для обчислення пенсії з 01.03.2018р. на підставі довідки від 28.08.2018р. №1-26.7-3957 Про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, наданої Державним підприємством обслуговування повітряного руху України, без обмежень максимального розміру пенсії у розмірі 36497,25грн. (тридцять шість тисяч чотириста дев`яносто сім гривень).

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, м.Одеса, вул. Канатна,83) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (код ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у сумі 704,80 грн.(сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра

.