Справа № 638/11891/17
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 січня 2019 року

Київ

справа №638/11891/17

адміністративне провадження №К/9901/65185/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» ОСОБА_2 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_3, Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою Департаменту реєстрації Харківської міської ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду у складі судді Мар'єнко Л.М. від 23 травня 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Рєзнікової С.С., Старостіна В.В., Бегунца А.О. від 18 вересня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» ОСОБА_2 (далі - ПАТ «Дельта Банк», позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_3, Департаменту реєстрації Харківської міської ради (далі - відповідачі), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 02 червня 2017 року № 35506253, що прийнято державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_3;

- зобов'язати Департамент реєстрації Харківської міської ради провести державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею - 64,00 кв. м, житловою площею - 45,4 кв. м за АТ «Дельта Банк», внести відповідний запис до Державного реєстру прав та надати Витяг із Державного реєстру.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення державного реєстратора є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки суперечать засадам державної реєстрації прав, які передбачені частиною першою статті 3 та статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23 травня 2018 року, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року, позовні вимоги задоволено частково, зокрема: визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 02 червня 2017 року № 35506253; зобов'язано Департамент реєстрації Харківської міської ради повторно розглянути заяву Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» ОСОБА_2 щодо проведення державної реєстрації права власності за АТ «Дельта Банк» на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею - 64,00 кв. м, житловою площею - 45,4 кв. м.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що ПАТ «Дельта Банк» подано вичерпний перелік документів, визначених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відтак, рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 02 червня 2017 року № 35506253 є неправомірним. Крім того, суди дійшли до висновку, що відповідач не має повноважень щодо надання оцінки правомірності судового рішення, яке набрало законної сили.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погоджуючись з рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23 травня 2018 року та постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Департамент реєстрації Харківської міської ради звернувся з касаційною скаргою до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Касаційну скаргу подано 24 жовтня 2018 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 жовтня 2018 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів, суддею-доповідачем визначено суддю Берназюка Я.О., суддів Гриціва М.І., Коваленко Н.В.

Ухвалою Верховного Суду від 08 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження у справі № 638/11891/17, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати відзив на касаційну скаргу.

Департаментом реєстрації Харківської міської ради подано клопотання про зупинення виконання рішень судів попередніх інстанцій до завершення розгляду справи у касаційному порядку. Ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2018 року у задоволенні цього клопотання відмовлено.

Інші учасники справи письмових клопотань не заявляли.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 жовтня 2015 року № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначено Уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департамент) врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_2 на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2016 року по справі № 643/15334/15-ц стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість на загальну суму 1768390,29 грн за кредитним договором № 230/И-ТТ № 3 від 27 вересня 2006 року шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею - 64,00 кв. м, житловою площею - 45,4 кв. м, складається з трьох кімнат, шляхом визнання права власності на нього за ПАТ «Дельта Банк». Зазначене судове рішення набрало законної сили.

Щодо спірного майна - квартири 148 за адресою м. Харків, пр. Тракторобудівників, 83, представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, щодо державної реєстрації вказаного об'єкту нерухомості. До зазначеної заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень надано весь пакет документів для здійснення державної реєстрації, зокрема: рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2016 року у справі № 643/15334/15-ц.

Державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_3 прийнято рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10 травня 2017 року № 55100191. Підставою для зупинення визначено відсутність у повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, визначених Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 зі змінами та доповненнями.

Для усунення недоліків заяви, що подана представником ПАТ «Дельта Банк» у строк, встановлений законодавством, до заяви додано лист від 30 травня 2017 року № 02.4.1/498/17, у якому позивач обґрунтовує підстави проведення державної реєстрації набуття речових прав на нерухоме майно та відповідності поданих документів вимогам чинного законодавства.

За результатами розгляду вказаної заяви та вказаного листа, 02 червня 2017 року державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_3 прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 35506253. Підставою для прийняття вказаного рішення державним реєстратором на нерухоме майно визначено: неможливість однозначно встановити відповідність поданих документів законодавству України з питань іпотечних правовідносин.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

У касаційній скарзі скаржник вказує на те, що суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки тому, що обов'язком державного реєстратора під час прийняття рішення про державну реєстрацію або відмову у її проведенні відповідно до частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам закону. Відтак, оскільки у заочному судовому рішенні, яке подано заявником для проведення реєстрації, встановлено спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки (визнання права власності), який не визначений Законом України «Про іпотеку», вказане судове рішення не є законною підставою для реєстрації прав та їх обтяжень на предмет іпотеки.

Крім того, скаржник посилається на те, що судами першої та апеляційної інстанцій не враховано правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 760/14438/15-ц, відповідно до якої визнано неправомірним проведення реєстрації права власності на підставі судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, у якому визначено такий спосіб, як визнання права власності за банком.

Від ПАТ «Дельта Банк» надійшов відзив на касаційну скаргу Департаменту реєстрації Харківської міської ради, у якому зазначається, що рішення судів попередніх інстанцій є законними та обґрунтованими, просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 травня 2018 року та постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року відповідають не повністю, а доводи касаційної скарги є частково обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження державного реєстратора у спірних правовідносинах регулюються, зокрема, законами України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про іпотеку», постановою Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Постанова № 1127).

Під час перевірки правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Приймаючи рішення про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про відмову у здійсненні державної реєстрації права власності за ПАТ «Дельта Банк» на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2016 року у справі № 643/15334/15-ц, відповідно до якого було визнано право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за ПАТ «Дельта Банк», суди фактично вирішили питання про права та інтереси особи, за якою фактично зареєстровано право власності на відповідну квартиру - ОСОБА_7 У зв'язку з цим, приймаючи рішення про неправомірність відмови у здійсненні державної реєстрації права власності на зазначену квартиру - предмет іпотеки за ПАТ «Дельта Банк» без залучення особи, які фактично належить об'єкт нерухомого майна, судами попередніх інстанцій не були враховані інтереси останньої.

Отже, суди попередніх інстанцій, розглядаючи справу про правомірність дій державного реєстратора, одночасно вирішили питання про права та інтереси особи, яка не була залучена до розгляду справи, що відповідно до пункту четвертого частини третьої статті 353 КАС України є обов'язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що здійснення правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) Суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (рішення у справах «Кресс проти Франції» (Kress v. France), № 39594/98, пункт 72; «Ф.С.Б. проти Італії» (F.C.B. v. Italy), № 208-B, пункт 33; «Т. проти Італії» (Т. v. Italy), № 245-C, пункт 26; «Кайя проти Австрії» (Kaya v. Austria), № 54698/00, пункт 28).

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов'язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За таких обставин колегія суддів дійшла до висновку про необхідність скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Враховуючи, що справа повертається на новий розгляд до суду першої інстанції, то в силу частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Департаменту реєстрації Харківської міської ради задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 травня 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко