Справа № 2340/3552/18
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/3552/18 Суддя (судді) першої інстанції: В.А. Гайдаш
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Ісаєнко І.О., Лічевецького І.О.

за участю секретаря Антоненко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року

у справі №2340/3552/18 (розглянутої у відкритому судовому засіданні)

за позовом ОСОБА_2

до відповідача Головного управління Національної поліції в Черкаській області

третя особа головний спеціаліст з державного нагляду за охороною праці в Головному управління Національної поліції в Черкаській області

про визнання рішень протиправним та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

05 вересня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, третя особа головний спеціаліст з державного нагляду за охороною праці в Головному управління Національної поліції в Черкаській області в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5* від 30.11.2017, що стався з позивачем 24.06.2017 та акт за формою НТ* від 30.11.2017 про нещасний випадок невиробничого характеру, який винесений щодо позивача;

- зобов'язати відповідача провести повторне розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 24.06.2017 та прийняти рішення у відповідності до вимог Порядку від 27.12.2002 №1346.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду, на підставі ст. 123, ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу через порушення норм процесуального права з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції безпідставно не враховано вимоги частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій зазначено, що для звернення для адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлене інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відгук (заперечення) на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 315, ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції залишаючи позовну заяву без розгляду мотивував своє рішення тим, що про акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5* від 30.11.2017, що стався з позивачем 24.06.2017 та про акт за формою НТ* від 30.11.2017 про нещасний випадок невиробничого характеру - позивачу було відомо ще 01.12.2017, однак з даним позовом позивач звернувся до суду лише 05.09.2018, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 10.09.2018 відкрито провадження в адміністративній справі № 2340/3552/18 та призначено підготовче засідання.

На адресу Черкаського окружного адміністративного суду від Головного управління Національної поліції в Черкаській області надійшло клопотання про залишення вказаного адміністративного позову без розгляду, через пропуск позивачем місячного строку звернення до Черкаського окружного адміністративного суду із даним позовом, оскільки про акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5* від 30.11.2017 і акт за формою НТ* від 30.11.2017 про нещасний випадок невиробничого характеру позивачу йому стало відомо 01.12.2017. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання та просив суд його задовольнити.

У судовому засіданні, яке відбулось 07.12.2018, представник відповідача підтримав клопотання про залишення вказаного адміністративного позову без розгляду, через пропуск позивачем місячного строку звернення до суду.

Позивач та його представник у судовому засіданні суду першої інстанції заперечили щодо залишення адміністративного позову без розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, про акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5* від 30.11.2017, що стався з позивачем 24.06.2017 та про акт за формою НТ* від 30.11.2017 про нещасний випадок невиробничого характеру - позивачу було відомо 01.12.2017, оскільки цього дня він звернувся до відповідача із заявою щодо завірення вищевказаних актів, однак з даним позовом позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду лише 05.09.2018, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду.

Отже строк звернення до суду з даним позовом становить 1 місяць з дня, коли позивачу стало відомо про існування оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Виходячи з системного аналізу норм Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Так, процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Як вбачається з матеріалів справи, комісією з розслідування нещасного випадку Головного управління Національної поліції в Черкаській області в ході розслідування нещасного випадку, який стався 24.06.2017 з ОСОБА_2, дійшла висновку, що нещасний випадок стався за обставин, які не підпадають під дію п. п. 3.9, 3.10 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 № 1345, тому травма отримана позивачем в період проходження служби не при виконання службових обов'язків, про що було складено акт НТ та Н-5.

Після чого, 30.11.2017 начальником Головного управління Національної поліції в Черкаській області затверджено акт НТ №41 про нещасний випадок невиробничого характеру, який стався 24.06.2017 та акт Н-5 розслідування нещасного випадку.

В подальшому, 01.12.2017 ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Національної поліції в Черкаській області із заявою, в якій просив завірити відповідача копії актів за формою НТ і Н-5 від 30.11.2017.

З огляду на викладені обставини позивачу достовірно було відомо про прийняте відповідачем рішення ще 01.12.2017. Відповідно, перебіг строку звернення до суду з даним позовом розпочався 01.12.2017 та закінчився 01.01.2018.

Натомість з зазначеним позовом ОСОБА_2 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду лише 05.09.2018, про що свідчить вхідний штамп суду першої інстанції.

Тобто з порушенням місячного строку на звернення до суду, визначеного ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Водночас, позивачем не було заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, оскільки останній вважав, що до зазначених правовідносин необхідно застосовувати загальний шестимісячний строк звернення до суду.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що позивач мав можливість подати до суду обґрунтування щодо поважності причин пропуску строку звернення з вказаним позовом та докази на їх підтвердження. Проте позивач зазначеним правом не скористався.

У зв'язку з зазначеним, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до частини третьої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пунктом 7 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України також передбачено залишення судом позову без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду, відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України, визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду, а тому позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Так, у силу положень ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися" про порушення прав, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов'язку особи знати про стан своїх прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права, що також випливає із загального правила, встановленого ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час подання позову), про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну.

Зокрема, у п. 74 рішення у справі "Пономарьов проти України" Суд вказав, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

У п. 66-69 рішення у справі "Смірнова проти України" Європейський суд вказав, що обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність строків судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Відповідно до правової позиції Європейського суду. Викладеній у п. 57 рішення у справі "Ашинґдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom), право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. У випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута.

Так, розглядаючи справу "Меньшакова проти України", Європейський суд не встановив порушення ст. 6 Конвенції щодо відмови національних судів поновити заявниці строк звернення до суду та зазначив таке: "Суд дійшов висновку, що рішення судів не свідчить про жодні прояви несправедливості чи свавілля, і процесуальні обмеження доступу заявниці до суду не застосовувались непропорційно".

Інші доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст.329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст постанови виготовлено 28 січня 2019 року.