Справа № 821/471/18
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2019 р.м.ОдесаСправа № 821/471/18

Категорія: 6.2.1 Головуючий в І інстанції:Морська Г.М.

Дата ухвалення рішення 30.07.2018 р.

Місце ухвалення: м. Херсон

П'ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді - доповідача -Шеметенко Л.П.
судді -Стас Л.В.
судді -Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов'язання прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок і надання їх у власність ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області листом від 22.09.2017 року №Д-11394/0-3680/6-17 відмовило в задоволенні клопотань позивача та третіх осіб про затвердження проекту землеустрою, зазначивши, що відповідно до норм чинного законодавства та інших нормативно-правових актів України на даний час Головне управління має право затверджувати документації із землеустрою лише по дозволах, наданих територіальними органами Держгеокадастру. Також було вказано на термін дії висновку (три роки) про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданого відділом Держземагенства (Держгеокадастру) у Великоолександрівському районі Херсонської області.

Позивач вважає вказану відмову відповідача у затвердженні проекту землеустрою незаконною, з огляду на те, що розпорядження голови Великоолександрівської районної державної адміністрації від 27.03.2008 року №265 «Про надання дозволу голові фермерського господарства «Вікторія» на приватизацію земельної ділянки» є чинним, а відповідно до статті 22 Закону України «Про землеустрій» рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою має необмежений строк дії.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 року позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій посилалось на неповне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи, неправильне застосування до спірних правовідносин норм матеріального та процесуального права, що призвело до невірного вирішення справи.

Апелянт посилався на те, що при наданні відповіді позивачу, оформленої листом від 22.09.2017 року № Д-11394/0-3680/6-17, відповідач керувався Законом України 06.09.2012 року № 5245-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" яким змінені повноваження, органів державної влади та органів місцевого самоврядування щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної форми власності, що набули чинність з 01.01.2013 року. Апелянт зазначає, що на даний час Головне управління має право затверджувати виключно ту документацію із землеустрою, на яку дозвіл надано саме територіальними органами Держгеокадастру.

Крім того, апелянт посилався на те, що дія висновку про погодження проекту землеустрою відділом Дерржземагентсва у Великоолександрівському районі обмежувалась лише трирічним строком, який на даний час сплив.

З огляду на зазначене апелянт посилався на те, що у проекті землеустрою, наданого позивачем на затвердження відсутній дозвіл відповідного органу виконавчої влади (Головного управління, як розпорядника земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів) та матеріали погодження (висновок про погодження проекту відповідно до Постанови КМУ від 31.08.2016 року № 580), а тому проект землеустрою не відповідає вимогам діючого законодавства.

Також в поданій апеляційній скарзі відповідач посилався на те, що на даний час спірна земельна ділянка перебуває у постійному користуванні ОСОБА_5, відповідно до державного акту на право постійного користування НОМЕР_2, а тому надання у власність вищезазначеної земельної ділянки суперечить вимогам чинного законодавства.

Апелянт також вважає, що зобов'язавши Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою, суд першої інстанції втрутився у дискреційні повноваження цього органу, що є недопустимим.

З огляду на викладене в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 року та прийняття нової постанови, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, розпорядженням Великоолександрівської районної державної адміністрації Херсонської області від 18.01.2008 року № 45 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки на території Трифонівської сільської ради у розмірі 8,40 умовних кадастрових гектар із земель наданих у постійне користування голові фермерського господарства «Вікторія» ОСОБА_5, для передачі безоплатно у власність громадянам України - членам фермерського господарства «Вікторія», для ведення фермерського господарства кожному: ОСОБА_7 та ОСОБА_4.

Вказаним розпорядженням також визначено: громадянам, зазначеним у п. 1 цього розпорядження, замовити проект землеустрою по передачі у власність земельних ділянок із земель, наданих у постійне користування голові фермерського господарства «Вікторія» та оформити державні акти на право власності на землю.

Розпорядженням Великоолександрівської районної державної адміністрації Херсонської області від 27.03.2008 № 265 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки на території Трифонівської сільської ради у розмірі 8,40 умовних кадастрових гектар для передачі безоплатно у власність голові фермерського господарства «Вікторія» для ведення фермерського господарства із земель, наданих у постійне користування голові фермерського господарства «Вікторія» ОСОБА_5.

Пунктом 2 вказаного розпорядження визначено: громадянці ОСОБА_5 замовити технічну документацію із землеустрою по передачі у власність земельної ділянки із земель, наданих у постійне користування фермерському господарству «Вікторія» та оформити державний акт на право власності на землю.

За заявами позивача ОСОБА_4 та третіх осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_6, товариством з обмеженою відповідальність у 2013 році був розроблений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 20,4000 га сільськогосподарського призначення у власність голові та членам фермерського господарства «Вікторія» ОСОБА_5 ОСОБА_4 та ОСОБА_7 для ведення фермерського господарства із земель наданих раніше в постійне користування ФГ «Вікторія» та розташованих на території Трифонівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області.

Вказаний проект землеустрою 02.10.2013 року був погоджений відділом Держземагентства у Великоолександрівському районі Головного управлінням Держземагентства у Херсонській області згідно висновку № 195.

У 2017 році для затвердження розробленого проекту землеустрою, позивач та треті особи звернулись із відповідними заявами до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області.

Листом від 22.09.2017 року № Д-11394/0-3680/6-17, відповідач відмовив в задоволенні клопотань позивача та третіх осіб про затвердження проекту землеустрою.

Обґрунтовуючи вказану відмову, Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області посилалось на те, що відповідно до норм чинного законодавства та інших нормативно-правових актів України на даний час Головне управління має право затверджувати документації із землеустрою лише по дозволах, наданих територіальними органами Держгеокадастру.

Посилаючись на те, що Головне управління не надавало заявнику дозвіл на розроблення документації із землеустрою, відповідач зазначив про відсутність правових підстав для затвердження поданої документації та передачі земельних ділянок у власність.

Крім того, відповідач посилався на те, що згідно норм ст. 1861 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідач у листі від 22.09.2017 року зазначив, що пунктом 12 Висновку Відділу Держземагенства у Великоолександрівеькому районі Херсонської області від 02.10.2013 року № 02-08/2704 (далі - Висновок) було погоджено проект землеустрою щодо відведення позивачу та третім особам у власність земельних ділянок загальною площею 20.4000 га., розташованих на території Трифонівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, однак, термін дії висновку складає три роки.

Враховуючи все вищезазначене, Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області було відмовлено у задоволенні клопотань ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 стосовно затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Не погоджуючись з вказаною відмовою та вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, із заявами про затвердження проекту землеустрою звертались як позивач - ОСОБА_4, так і треті особи - ОСОБА_5, та ОСОБА_6 Розглядуваним листом від 22.09.2017 року Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області відмовило всім трьом у задоволенні їх клопотань.

У позовній заяві позивач просив суд зобов'язати відповідача прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок і надання їх у власність і ОСОБА_4, ОСОБА_5, та ОСОБА_6

Однак, із позовною заявою до суду звернувся лише ОСОБА_4

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 10.04.2018р. третіх осіб - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було повідомлено про можливість вступу у справу як третіх осіб, що заявляють самостійні вимоги на предмет спору.

В свою чергу будь-яких заяв від вказаних осіб стосовно вступу їх у справу як третіх осіб, що заявляють самостійні вимоги на предмет спору подано не було. Від ОСОБА_6 надійшла до суду лише заява, відповідно до якої вона повідомила, що не може бути стороною по справі або заявляти самостійні вимоги на предмет спору.

За таких обставин, суд першої інстанції вірно вирішував позовні вимоги лише в частині порушених прав позивача, який звернувся за судовим захистом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині визнання протиправною відмови відповідача у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, викладеної у листі від 22.09.2017 року № Д-11394/0-3680/6-17, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з ч. 1 ст. 118 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент звернення з заявою про надання згоди на розробку проекту землеустрою) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Частиною 7 статті 118 ЗК України (в редакції, чинній на момент звернення з заявою про надання згоди на розробку проекту землеустрою) районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, ще у 2008 році згідно розпоряджень Великоолександрівської районної державної адміністрації Херсонської області ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок на території Трифонівської сільської ради із земель, що надані у постійне користування.

Згідно ч. 9 ст. 118 ЗК України (в редакції, чинній на момент надання дозволу на розробку проекту землеустрою) проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

На момент розроблення проекту землеустрою (2013 рік) ч. 8 ст. 118 ЗК України було передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 1861 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

При цьому, ч. 6 зазначеної статті було визначено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

В подальшому, до Земельного кодексу України на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 6 вересня 2012 року № 5245-VI були внесені зміни.

На момент звернення ОСОБА_4 із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність частина 1 статті 118 Земельного кодексу України була викладена у наступній редакції, а саме: громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Частиною 3 статті 122 Земельного кодексу України встановлено, що районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: ведення водного господарства; будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; індивідуального дачного будівництва.

Приписами частини 4 статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Зазначеними нормами Земельного кодексу України на момент звернення позивача із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки встановлено, що питання передання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності вирішує центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

З огляду на наведені положення законодавства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що на момент звернення позивача із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки саме до компетенції відповідача відноситься затвердження проекту землеустрою.

Посилання відповідача на відсутність у позивача дозволу відповідного органу на розробку документації із землеустрою, розуміючи під таким органом саме Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області, як розпорядника земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів, є необґрунтованими, з огляду на те, що по-перше, дозвіл на розробку проекту землеустрою було надано позивачу і третім особам розпорядженнями Великоолександрівської районної державної адміністрації Херсонської області від 18.01.2008 року № 45 та від 27.03.2008 року, які не скасовані та є чинними на даний час. По-друге, діючим законодавством не обмежено повноваження Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області до затвердження лише тих проектів землеустрою, які розроблені на підставі дозволу саме цього органу. Земельним кодексом України як на момент звернення позивача із заявою про затвердження проекту землеустрою, так і на даний час взагалі віднесено питання затвердження таких проектів до повноважень відповідача, що не виключає можливість затвердження проектів, розроблених на підставі дозволів виданих до внесення змін до ЗК України іншими органами.

З огляду на зазначене відмова відповідача у затвердженні ОСОБА_4 проекту землеустрою з цих підстав є протиправною.

Що стосується відмови відповідача у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність на підставі закінчення строку дії висновку про погодження документації із землеустрою від 22.07.2014р. №598/01-16, колегія суддів зазначає наступне.

02.10.2013 року проект землеустрою, розроблений за заявами ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_7, був погоджений відділом Держземагентства у Великоолександрівському районі Головного управлінням Держземагентства у Херсонській області згідно висновку № 195.

У вказаному висновку вказано, що строк його дії складає 3 роки.

Порядок погодження і затвердження документації із землеустрою встановлений статтею 186 Земельного кодексу України.

В свою чергу, колегія суддів суду звертає увагу на те, що нормами Земельного кодексу України не встановлювались обмеження щодо строку дії таких висновків.

Разом з тим, Законом України від 02.06.2015р. № 497-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення складу, змісту та порядку погодження документації із землеустрою" було внесено зміни до статті 186 Земельного кодексу України.

Так, відповідно до ч.16 ст. 186 ЗК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування, інші суб'єкти, визначені цією статтею, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання документації із землеустрою безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про її погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Строк дії цих висновків є необмеженим.

Таким чином, законодавцем було закріплено, що строк дії висновків органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування не обмежений у часі.

В свою чергу, судом першої інстанції вірно встановлено, що на час надання висновку, тобто 02.10.2013 року жодна правова норма не встановлювала строку дію висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, тому трирічний строк дії висновку, вказаний у ньому, зазначений довільно і не може вважатись законним.

Відповідачем не наведено жодних належних обґрунтувань, не надано жодних доказів та не наведено нормативно-правових норм, згідно яких висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок обмежено трирічним троком його дії.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що відмова відповідача у погоджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на підставі закінчення строку дії висновку про погодження документації із землеустрою від 02.10.2013р. №02-08/2704 є протиправною.

Згідно ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

В даному випадку позивачем було заявлено вимогу про визнання протиправною бездіяльності відповідача. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем було розглянуто заяву позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок та за наслідками її розгляду було відмовлено у її задоволенні, тобто відповідачем вживались заходи щодо розгляду зазначеного питання, однак з підстав, викладених у листі від 22.09.2017 року у затвердженні проекту землеустрою було відмовлено. З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що відповідачем не було допущено протиправної бездіяльності стосовно вирішення питання щодо затвердження проекту землеустрою.

Однак, в ході розгляду справи було встановлено порушення відповідачем прав позивача шляхом незаконної відмови у затвердженні проекту землеустрою.

З огляду на зазначене суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області у затвердженні проекту відведення земельної ділянки, викладену у листі від 22.09.2017 року № Д- 11394/0-3680/6-17.

В свою чергу, вирішуючи справу, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зобов'язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення у власність голові та членам фермерського господарства «Вікторія» ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 для ведення фермерського господарства загальною площею 20,4000 га із земель наданих раніше в постійне користування та розташованих на території Трифонівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області в частині відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Оцінюючи доводи скаржника про втручання суду у дискреційні повноваження Головного управління Держгеокадастру шляхом зобов'язання прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, суд виходить з такого.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб'єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

У справі, що переглядається, повноваження щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки регламентовано ст. 1861 ЗК України.

Згідно ч. 6 зазначеної статті підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають, що відповідний орган може погодити проект землеустрою або відмовити у його погодженні.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В даному випадку вирішення питання щодо затвердження проекту землеустрою є виключною компетенцією відповідача.

В свою чергу, при розгляді поданої позивачем заяви про затвердження проекту землеустрою відповідачем фактично не досліджувалось питання щодо відповідності проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки положенням вимог законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації, а було відмовлено у його затвердженні з підстав відсутності дозволу на розробку проекту землеустрою та висновку про його погодження.

З урахуванням викладеного, належним способом захисту необхідним для поновлення прав позивача, є на думку суду апеляційної інстанції, саме зобов'язання відповідача повторно розглянути питання щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення у власність голові та членам фермерського господарства «Вікторія» ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 для ведення фермерського господарства загальною площею 20,4000 га із земель наданих раніше в постійне користування та розташованих на території Трифонівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області в частині відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4, та прийняти відповідне владне рішення, з урахуванням висновків, викладених у даній постанові.

В свою чергу, в поданій апеляційній скарзі, в якості підстави для відмови у задоволенні позову, відповідач посилався на те, що на даний час спірна земельна ділянка перебуває у постійному користуванні ОСОБА_5, відповідно до державного акту на право постійного користування НОМЕР_2, а тому надання у власність вищезазначеної земельної ділянки суперечить вимогам чинного законодавства.

З приводу вказаних тверджень відповідача колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

В свою чергу, згідно ч. 5 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, обставини перебування земельних ділянок у постійному користування ОСОБА_5 не були підставою для відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою, та не були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Крім того, відповідачем не надано належних обґрунтувань неподання вказаних доказів до суду першої інстанції.

З огляду на зазначене, та враховуючи, що в рамках даної адміністративної справи судами надано оцінку правомірності відмови відповідача у затвердженні проекту землеустрою поданого позивачем, підставою для прийняття якої не був факт перебування вказаної земельної ділянки у постійному користування ОСОБА_5, колегія суддів не приймає до уваги вказані твердження апелянта.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, судове рішення скасуванню із прийняттям нового рішення про часткове задоволення заявленого позову.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області - задовольнити частково.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 року -скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області у затвердженні ОСОБА_4 проекту відведення земельної ділянки, викладену у листі від 22.09.2017 року №Д-11394/0-3680/6-17.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області (73036, м. Херсон, вулиця Університетська, будинок 136-а, ) розглянути питання щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення у власність голові та членам фермерського господарства «Вікторія» ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 для ведення фермерського господарства загальною площею 20,4000 га із земель наданих раніше в постійне користування та розташованих на території Трифонівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області в частині відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4, та прийняти відповідне владне рішення, з урахуванням висновків, викладених у даній постанові.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (73036, м. Херсон, вулиця Університетська, будинок 136-а, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору у сумі 704,80 грн.(сімсот чотири гривні 80 копійок).

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Судове рішення складено у повному обсязі 28.01.2019 р.

Суддя - доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька