Справа № 0240/3109/18-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0240/3109/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Вільчинський О.В.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

22 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника позивача: ОСОБА_2;

відповідача: Богатчук Н.А.;

представника співвідповідача: Гнатюка М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до начальника Вінницького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області Богатчук Наталії Анатоліївни, співвідповідача управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в вересні 2018 року позивач - ОСОБА_5 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до начальника Вінницького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області Богатчук Наталії Анатоліївни, співвідповідача управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 06.11.2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати як таке, що постановлене із порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

У судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Відповідач та представник співвідповідача заперечили проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_5 18.05.2018 та 29.05.2018 року адресував начальнику Вінницького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області Богатчук Н.А. письмові звернення, у яких визначив шість питань, зокрема щодо надання йому путівки у санаторій "Сартус" у літній період, на які просив надати відповідь.

25.06.2018 року відповідне письмове звернення позивача із переліком визначених питань було адресоване управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області.

Вважаючи бездіяльність суб'єктів владних повноважень при розгляді вказаних звернень протиправною, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на бездіяльність відповідача та співвідповідача щодо нерозгляду його письмових звернень від 21.05.2018, 29.05.2018 та від 26.06.2018 року, які подані в порядку Закону України "Про звернення громадян", а також зобов'язання відповідача та співвідповідача розглянути ці звернення відповідно до вимог законодавства та у встановлені строки.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем під час розгляду звернення позивача не порушено вимог законодавства, яким врегульовано питання щодо розгляду звернень громадян.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно зі статтею 40 Конституції України, держава гарантує, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР, який забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про інформацію" передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Абзацом 2 частини 2 статті 11 Закону України "Про інформацію" визначено, що кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 3 Закону України "Про звернення громадян2 регламентовано, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Згідно зі статтею 5 Закону України "Про звернення громадян" звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Так, відповідно до статті 15 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Статтею 16 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

При цьому, статтею 18 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Вимоги статті 19 Закону України "Про звернення громадян" покладають на органи державної влади, їх працівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень обов'язок: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечити поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.

Частиною першою статті 20 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює, твердження позивача, щодо бездіяльності відповідача та співвідповідача щодо нерозгляду його письмових звернень, зазначаючи наступне.

Суд зазначає, що як протиправну бездіяльність суб'єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов'язкових дій на користь зацікавлених осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб'єкта владних повноважень, були об'єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов'язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов'язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, тобто невчинення дії, яку носій публічної влади зобов'язаний був вчинити.

Слід наголосити й на тому, що самі по собі строки поза зв'язком із конкретною правовою ситуацією, набором фактів, умов та обставин, за яких розгорталися події, не мають жодного значення. Сплив чи настання строку набувають (можуть набувати) правового сенсу в сукупності з подіями або діями, для здійснення чи утримання від яких установлюється цей строк.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, звернення позивача від 18.05.2018 року надійшло на адресу Вінницького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області 21.05.2018 року та було зареєстровано за № 865-01, що підтверджується списком вхідних документів за травень 2018 року та штампом вхідної кореспонденції.

Звернення позивача від 29.05.2018 року надійшло на адресу Вінницького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області 04.06.2018 року та було зареєстровано за № 965-01, що підтверджується списком вхідних документів за червень 2018 року та штампом вхідної кореспонденції.

Слід зазначити, що на вказані звернення позивачеві було надано відповідь щодо санаторно-курортного лікування від 18.06.2018 року №547-05-02-01 та від 27.06.2018 року №566-05-02-01 відповідно.

Крім того, звернення позивача від 25.06.2018 року надійшло на адресу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області 27.06.2018 року та було зареєстровано за №М-22-3ВГ, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції. На вказане звернення позивача була надана відповідь 23.07.2018 року за № 01-1456, яка направлена позивачеві рекомендованим повідомленням, що підтверджується списком вихідних документів та вручена останньому 30.07.2018 року, що підтверджується наявними у справі доказами.

Отже, зважаючи на те, що відповідачем надано відповідь по суті поставлених позивачем питань, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги позивача є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального права, апелянт не надав суду належних доказів, на підтвердження протиправності рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 27 січня 2019 року.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Курко О. П. Совгира Д. І.