Справа № 287/32/18-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 287/32/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Волощук В.В.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

23 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Маньківського Олександра Вікторовича на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 29 листопада 2018 року (повний текст якого складено у м. Олевську) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Маньківського Олександра Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

у серпні 2018 року позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Маньківського О.В., в якому просив визнати дії відповідача в частині накладення на нього адміністративного стягнення протиправними; скасувати як незаконну постанову інспектора роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенанта поліції Маньківського О.В. про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 121 КУпАП та закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що на момент початку руху його автомобіль був у технічно справному стані та під час зупинки даним інспектором у автомобіля не горів лише лівий габаритний ліхтар.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 29 листопада 2018 року позов задоволено частково. Постанову серії НК № 761259 від 29 липня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. скасовано. Звільнено ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 121 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення обмежившись щодо нього усним зауваженням, - на підставі ст. 22 КУпАП. В решті позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи. Так апелянт вказав, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про можливість звільнити позивача від адміністративної відповідальності за правилами ст. 22 КУпАП, оскільки такі повноваження належать саме органу, уповноваженому вирішувати справу, тобто відповідачу, а не суду.

Позивач не скористався своїм правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час, та місце апеляційного розгляду справи, повноважних представників в судове засідання не направили.

З огляду на викладене, протокольною ухвалою колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

За таких умов, згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, 29.07.2018 інспектором роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенантом поліції Маньківським О.В. винесено постанову серії НК № 761259, згідно якої позивач - ОСОБА_3 29.07.2018 року об 22 год. 05 хв. на автодорозі Київ-Ковель-Ягодин, 221 км, керував авто в темну пору доби, у якому не горіли задні габаритні ліхтарі, чим порушив п. 31.4.3 ПДР.

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду для її скасування.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для застосування положень ст. 22 КУпАП щодо можливості звільнення позивача від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення, оскільки таке порушення ПДР вчинене за відсутності створення небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, а відтак ОСОБА_3 слід звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Колегія суддів не погоджується з позицією суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Положеннями ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 2.3 "а" ПДР визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Згідно з п. 31.4.3 а) ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: зовнішні світлові прилади: кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Пунктом 31.6. ПДР передбачено, що забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких: у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів;

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Даючи правову оцінку доводам апелянта щодо відсутності повноважень у суду першої інстанції для звільнення позивача від адміністративної відповідальності за малозначністю, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

За приписами п. 3 ч. 2 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Положеннями ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, з урахуванням вимог КАС України суд вправі лише змінити захід стягнення, передбачений КУпАП, таким чином щоб стягнення не було посилено.

Так, ст. 22 КУпАП встановлено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Стаття 213 КУпАП визначає органи (посадові особи), уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Справи про адміністративні правопорушення розглядаються: 1) адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад; 2) виконавчими комітетами (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчими органами, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад та їх посадовими особами, уповноваженими на те цим Кодексом; 4) районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами (суддями), а у випадках, передбачених цим Кодексом, місцевими адміністративними та господарськими судами, апеляційними судами, Верховним Судом; 5) органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

В свою чергу, ст. 221-1 КУпАП визначає, що місцеві господарські та адміністративні суди, апеляційні суди та Верховний Суд розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Таким чином, адміністративний суд в розумінні КУпАП є органом, який уповноважений розглядати справи про адміністративні правопорушення передбачені виключно ст. 185-3.

В інших випадках передбачених КУпАП - адміністративні суди визначені як органи, уповноважені перегляди рішення компетентних органів в справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Окремо слід зауважити, що ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу

Проте, ч. 1 ст. 122 КУпАП, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, не містить іншої санкції, крім штрафу та штрафних балів, а тому звільнення позивача від адміністративної відповідальності у зв'язку із малозначність вчиненого правопорушення не передбачено санкцією вказаної статті.

Крім того, на переконання колегії суддів, правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху через вчинення їх переважно з використанням джерела підвищеної безпеки - транспортного засобу, не можуть бути визнані малозначними.

Слід також відзначити, що суд першої інстанції при розгляді позову про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення та прийнятті рішення по справі мав керуватися нормами КАС України, а не КУпАП, як це випливає із змісту оскаржуваного рішення суду.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що до компетенції суду при вирішенні справ за правилами КАС України не належить вирішення питання про звільнення порушника від адміністративної відповідальності, оскільки такі повноваження надані виключно особам, уповноваженим вирішувати справи про адміністративне правопорушення і не підпадають під юрисдикцію адміністративних судів.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги і ту обставину, що позивачем визнається факт технічної несправності транспортного засобу, яким він керував на момент зупинення відповідачем, а відтак за правилами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що інспектор роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Маньківський О.В. під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для звільнення позивача від відповідальності у зв'язку з малозначністю правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги підтверджують порушення судом першої інстанції норм матеріального права та недотримання норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу інспектора роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Маньківського Олександра Вікторовича задовольнити повністю.

Рішення Олевського районного суду Житомирської області від 29 листопада 2018 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до інспектора роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Маньківського Олександра Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Постанова суду набирає законної сили у порядку ст.ст. 272, 325 КАС України та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України не може бути оскаржена.

Постанова суду складена в повному обсязі 23 січня 2019 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Граб Л.С.