Справа № 440/4130/18
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2019-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2019 рокум. ПолтаваСправа № 440/4130/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /далі - позивач, ОСОБА_1./ звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області /далі - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області/ про визнання протиправною бездіяльності у вирішенні клопотання від 08 жовтня 2018 року вх.№Л-14564/0/25-18 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Мартинівської (Халтурінської) сільської ради Карлівського району Полтавської області за межами населених пунктів та зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути клопотання від 08 жовтня 2018 року вх.№Л-14564/0/25-18 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Мартинівської (Халтурінської) сільської ради Карлівського району Полтавської області за межами населених пунктів.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 08 жовтня 2018 року він звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Мартинівської сільської ради Карлівського району Полтавської області. Листом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області №8922/0/26-18 від 22 жовтня 2018 року йому повідомлено, що Головним управлінням направлено до Мартинівської сільської ради лист №18-16-0.331-6057/2-18 від 09 жовтня 2018 року для висловлення позиції щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою; листом № 02-24/396 від 18 жовтня 2018 року Мартинівська сільська рада вирішила відмовити у погодженні надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки, а тому з метою недопущення соціальної напруги та враховуючи інтереси громади Головне управління вважає за неможливе прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. Посилаючись на положення статті 118 Земельного кодексу України та наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 333 від 29 вересня 2016 року, вважає, що відповідачем допущена бездіяльність щодо вирішення клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка має бути визнана судом протиправною /а.с. 5-6/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, а також призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Копію цієї ухвали позивач отримав -01 грудня 2018 року, а відповідач - 30 листопада 2018 року.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву №1506 від 06 грудня 2018 року зазначив, що бездіяльності у вирішенні клопотання позивача відповідачем недопущено, оскільки листом №8922/0/26-18 від 22 жовтня 2018 року фактично відмовлено позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. При цьому рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, яке оформлене листом №8922/0/26-18 від 22 жовтня 2018 року , відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними" №413 від 07 червня 2017 року, яка зобов'язує Держгеокадастр та його територіальні органи враховувати позицію відповідної сільської та селищної ради під час надання (передачі ) у власність громадян земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності. У листі №02-24/396 від 18 жовтня 2018 року Мартинівська сільська рада висловила позицію не надавати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, оскільки на території сільської ради не забезпечено землею 26 учасників АТО /а.с. 19-23/.

За відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 10 частини шостої статті 12 та частини п'ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, а також у межах строку, встановленого статтею 258 цього Кодексу.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

08 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області із клопотанням (вх. №Л-14564/0/25-18 від 08 жовтня 2018 року) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Мартинівської (Халтурінської) сільської ради Карлівського району Полтавської області за межами населеного пункту /а.с.24/.

До вказаного клопотання ОСОБА_1 додано копії паспорта, ідентифікаційного номера, посвідчення учасника бойових дій, доручення на представника, паспорта та ідентифікаційного номера представника, а також графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (викопіювання з кадастрової картки плану НОМЕР_2 від 17 серпня 2018 року) /а.с. 24-25/.

Листом №8922/0/26-18 від 22 жовтня 2018 року Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області повідомлено ОСОБА_1 про неможливість прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, адже на лист Головного управління №18-16-0.331-6057/2-18 від 09 жовтня 2018 року про висловлення позиції про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою Мартинівська сільська рада листом № 02-24/396 від 18 жовтня 2018 року надала відповідь про відмову у погодженні надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 та повідомила, що на території сільської ради не забезпечено землею 26 учасників АТО /а.с. 26/.

Вважаючи, що Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області допустило бездіяльність у вирішенні клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та аргументам учасників справи, вказаним у заявах по суті, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю врегульовані Земельним кодексом України №2768-ІІІ від 25 жовтня 2001 року /далі - ЗК України/.

Відповідно до частин першої, другої та пункту "в" частини третьої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з пунктом "б" частини першої статті 121 вказаного Кодексу громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до частини шостої статті 118 цього Кодексу громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Частиною сьомою статті 118 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, вказаною нормою передбачено два варіанти поведінки державного органу за результатами розгляду клопотання особи про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, а саме: 1) надати дозвіл або 2) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

При цьому підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є лише невідповідність бажаного місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Наведений у частині сьомій статті 118 ЗК України перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним і не підлягає розширенню.

У постанові від 14 серпня 2018 року у справі №816/1050/17 (номер в ЄДРСР - 75906527) Верховний Суд вказав, що законодавством України не встановлено вимог до форми висновків уповноважених органів за результатами розгляду клопотань осіб, зацікавлених в одержанні у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Єдина вимога до такої відмови, передбачена Земельним кодексом України, - це її належна мотивація.

Надаючи оцінку мотивам відмови, викладеним у листі відповідача №8922/0/26-18 від 22 жовтня 2018 року, суд виходить з наступного.

Відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивача відповідач обґрунтував посиланням на позицію Мартинівської сільської ради, викладену у листі № 02-24/396 від 18 жовтня 2018 року. Вказаним листом Мартинівська сільська рада повідомила відповідача про недоцільність відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 у зв'язку з тим, що 26 учасників АТО на території сільської ради не забезпечено землею /а.с. 28/.

У ході розгляду справи судом з'ясовано, що правовим підґрунтям для такої відмови слугувало положення постанови Кабінету Міністрів України №413 від 07 червня 2017 року "Про деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними" /далі - Постанова № 413/.

Вказаною постановою затверджена "Стратегія удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними".

У вказаному нормативно-правовому акті зазначено, що Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність в межах норм безоплатної приватизації повинні враховувати позицію відповідної сільської та селищної ради під час надання (передачі) земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність громадян, крім надання земельних ділянок особам, на яких поширюється дія пунктів 19 і 20 частини першої статті 6, пунктів 11 - 14 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (учасникам антитерористичної операції).

Суд погоджується з твердженням відповідача, що Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов'язкові для виконання акти - постанови та розпорядження.

Разом з тим, Постанова № 413 не є нормативно-правовим актом, що врегульовує порядок надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та не прийнята відповідно до закону чи на виконання закону, яким регулюються вимоги (обмеження) до земельних ділянок, що передаються у власність громадян.

До того ж у зв'язку із затвердженням постановою Кабінету Міністрів України №413 від 07 червня 2017 року "Стратегії удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними" зміни до Земельного кодексу України не вносилися та перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою не змінювався.

Таким чином, лист Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №8922/0/26-18 від 22 жовтня 2018 року не містить вказівок на наявність підстав відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, передбачених частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України.

За таких обставин відповідач, на якого частиною другою статті 77 КАС України покладений обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, не довів суду, що відмова у наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка оформлена листом №8922/0/26-18 від 22 жовтня 2018 року, відповідає критеріям правомірності, зазначеним у частині другій статті 2 КАС України.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд, керуючись частиною другою статті 9 КАС України, з метою ефективного захисту прав позивача вважає за доцільне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною та скасувати відмову ГУ Держгеокадастру у Полтавській області у наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оформлену листом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області вих. №8922/0/26-18 від 22 жовтня 2018 року та зобов'язати ГУ Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Мартинівської сільської ради Карлівського району Полтавської області за межами населеного пункту, від 08 жовтня 2018 року (вх. № Л-14564/0/25-18 від 08 жовтня 2018 року) з урахуванням правової оцінки спірного питання, наданої судом у цьому рішенні.

Отже, позов підлягає задоволенню.

Оскільки позивач витрат по сплаті судового збору за подання позову не поніс, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, буд. 23, м. Полтава, 36039, ідентифікаційний код 39767930) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області у наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, оформлену листом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області вих. №8922/0/26-18 від 22 жовтня 2018 року.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, буд. 23, м. Полтава, 36039, ідентифікаційний код 39767930) повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Мартинівської сільської ради Карлівського району Полтавської області за межами населеного пункту, від 08 жовтня 2018 року (вх. № Л-14564/0/25-18 від 08 жовтня 2018 року) з урахуванням правової оцінки спірного питання, наданої судом у цьому рішенні.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя Н.І. Слободянюк