Справа № 560/239/19
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2019-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/239/19
УХВАЛА

іменем України

28 січня 2019 рокум. Хмельницький
Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Козачок І.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Хмельницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Хмельницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Просить суд визнати протиправною відмову внести зміни до актового запису про народження та про шлюб. Також просить зобов'язати відповідача внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_1 №36 від 29.06.1957 p., вказавши національність матері ОСОБА_2 - «полька», а також в актовому записі про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_3 №363 від 03.04.1997 p., виправивши відомості щодо національності нареченого з «українець» на «поляк».

Позивач в адміністративному позові обґрунтовує необхідність встановлення факту приналежності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до осіб польської національності тим, що вони належать до цієї етнічної групи і сам позивач бажає зберегти своє етнічне походження та скористатись іншими пільгами, які надаються полякам.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Пунктом 1 частини 1 ст. 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб'єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов'язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з пунктами 1 і 2 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу (далі також - ЦПК) України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право, яке має існувати на час звернення до суду, а, по-друге, суб'єктний склад такого спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Відтак, вирішуючи питання про юрисдикцію спору, необхідно з'ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

У цій справі спірні правовідносини пов'язані з відмовою відповідача внести зміни до актових записів про народження та про шлюб через відсутність помилок, перекручень, підчищень, неправдивих відомостей у графах "національність" актових записів, а також бажанням позивача встановити факт належності його та матері до польської національності, що відмінна від тієї, що вказана в актових записах ( українська).

Перевіривши матеріали позовної заяви, суд прийшов до висновку про те, що спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 49 Цивільного кодексу України). Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (частина перша статті 9 Закону України №2398-VI).

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

Суд звертає увагу на те, що у позовній заяві позивач не заперечує, а визнає те, що він фактично просить встановити факт приналежності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до польської національності та зобов'язати відповідача з огляду на це внести зміни до актових записів. Позивач посилається на польські традиції, яких дотримувалась члени його сім'ї, на бажання відновити і зберегти своє етнічне походження, а також скористатись відповідними пільгами, які надає "Карта поляка".

Крім того, позивач у позові не піднімає питання про перевірку додержання відповідачем безпосередньо процедури розгляду та прийняття органом відповідного рішення. З огляду на це, спір виник у зв'язку з бажанням особи встановити або відновити факти, що мають юридичне значення для можливості вчинення нею подальших юридично значимих дій.

Відповідно до статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення розглядаються в порядку окремого провадження та належить до юрисдикції місцевих загальних судів. Положеннями частини 1 статті 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Крім того, адміністративний суд загалом позбавлений повноважень зобов'язувати орган реєстрації актів цивільного стану вносити зміни, доповнення або виправлення, які фактично змінюють або встановлюють іншу національність особи, ніж та, що вказана у актових записах, оскільки не встановлює юридичні факти.

Суд приходить до висновку, що у даній справі існує невирішений спір про встановлення обставин, що підтверджують або спростовують правильність інформації у актових записах в графі національність. Залежно від встановлених обставин та юридичних фактів у подальшому може бути вирішене питання про правильність або неправильність актових записів та зобов'язання відповідача внести зміни ( виправлення) до них, змінивши у графі національність "українець" на "поляк".

А оскільки адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей встановлювати (визнавати) будь - які юридичні факти, розгляд даної справи не може здійснюватися за правилами адміністративного судочинства.

Зазначена правова позиція висловлюється у постанові Великої палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 425/2737/17 (провадження №14-408цс18).

Так, у цій постанові Верховний суд вказує на те, що адміністративний суд, розглядаючи справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану, зокрема і факт реальної дати народження особи.

У той же час, з огляду на вимоги, які висуває позивач до адміністративного суду, цей суд не може вважатись належним та компетентним судом, оскільки його юрисдикція не поширюється на правовідносини, які виникли між позивачем і органом РАЦС з приводу внесення змін (виправлень) до актових записів, якими позивач бажає підтвердити та відновити своє етнічне походження.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України») суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду. Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Судом враховуються зазначені висновки, які збігаються з його власною оцінкою.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Суд вважає необхідним роз'яснити позивачу, що він може звернутись з вказаними позовними вимогами в порядку цивільного судочинства до місцевого загального суду з урахуванням встановлених Цивільним процесуальним кодексом України правил територіальної підсудності.

Крім того, суд роз'яснює, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції. Отже, позивач має право звернутись до адміністративного суду з заявою для повернення сплаченого ним судового збору та у подальшому звернутись до належного суду.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 170, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Хмельницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддяІ.С. Козачок