Справа № 804/7313/15
Суддя: Золотніков Олександр Сергійович
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

24 січня 2019 року

м. Київ

Справа №804/7313/15

Провадження №11-1469апп18

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Золотнікова О. С.,

суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

розглянула матеріали касаційної скарги ОСОБА_3 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року у справі № 804/7313/15 за позовом ОСОБА_3 до Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України (ДВС України), Металургійного (Дзержинського) відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - Металургійний (Дзержинський) відділ ДВС м. Кривий Ріг), Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - Жовтоводський міськвідділ ДВС), Софіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - Софіївський райвідділ ДВС), Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (далі - Бердичівський міськрайвідділ ДВС), Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (далі - Київський відділ ДВС м. Полтава), Машівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (далі - Машівський райвідділ ДВС), Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області (далі - Шосткинський міськрайвідділ ДВС) про визнання неправомірною бездіяльності, відшкодування компенсації та

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ДВС України, Металургійного (Дзержинського) відділу ДВС м. Кривий Ріг, Жовтоводського міськвідділу ДВС, Софіївського райвідділу ДВС, Бердичівського міськрайвідділу ДВС, Київського відділу ДВС м. Полтава, Машівського райвідділу ДВС, Шосткинського міськрайвідділу ДВС, у якому з урахуванням уточнення позовних вимог просила:

- визнати неправомірною бездіяльність територіальних органів ДВС України, які підпорядковуються Державній казначейській службі України, щодо виконання вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2004 року у справі

№ 1-21/04;

- стягнути з рахунку ДВС України на користь позивача компенсацію з урахуванням рівня інфляції за 2004 - 2015 роки у сумі 344 464,74 грн.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановою від 16 червня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року, позов задовольнив частково: визнав протиправною бездіяльність Софіївського райвідділу ДВС у частині примусового виконання вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2004 року у справі № 1-21/04 на підставі виконавчого листа цього суду від 13 липня 2004 року № 1-21/04 про солідарне стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 4866 грн та моральної шкоди в розмірі 80 000 грн; зобов'язав Софіївський райвідділ ДВС здійснити передбачені Законом України від 02 червня 2016 року№ 1404-VIII «Про виконавче провадження» дії щодо примусового виконання вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2004 року у справі № 1-21/04 на підставі виконавчого листа цього суду від 13 липня 2004 року № 1-21/04 про солідарне стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 4866 грн та моральної шкоди в розмірі 80 000 грн. У решті позовних вимог суд відмовив.

Не погодившись з указаними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій,ОСОБА_3 подала до Верховного Судуу складі Касаційного адміністративного суду касаційну скаргу, в якій просила скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2017 року, ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення на користь позивача компенсації в сумі 344 464,74 грн та ухвалити нове рішення в цій частині, яким задовольнити вказану позовну вимогу. В іншій частині оскаржувані судові рішення позивач просила залишити без змін.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 05 березня 2018 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, а ухвалою від 14 листопада 2018 року передав справу разом з касаційною скаргою на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини четвертої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

За правилами частини четвертої статті 346 КАС України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об'єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія (палата, об'єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати.

Згідно із частиною четвертою статті 347 КАС України про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу з викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 346 цього Кодексу, або з обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п'ятій або шостій статті 346 цього Кодексу.

Постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного судузазначив про необхідність відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року, якою закрито провадження у справі № 461/233/17-цза позовом ОСОБА_5 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Прокуратури Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ? Залізничний відділ поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, про усунення перешкод у здійсненні права власності з огляду на те, що цей спір не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства, оскільки його вирішення передбачено в установленому кримінальним процесуальним законом порядку. За висновком Великої Палати Верховного Суду суди неправильно застосували норми процесуального права, а саме статті 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)та положення Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) у редакціях, чинних на час подання позову до суду, оскільки обмеження у здійсненні права власності позивача відбулися під час проведення досудового розслідування в порядку кримінального судочинства згідно з постановою слідчого. Оцінку правомірності процесуального документа, ухваленого в порядку кримінального судочинства, не може бути надано в порядку іншого, а саме цивільного судочинства, оскільки КПК України передбачено порядок оскарження рішень, дій та бездіяльності органу досудового розслідування.

Обґрунтовуючи необхідність відступити від висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 рокуу справі № 461/233/17-ц(провадження 14-326цс18) про те, що спір у зв'язку із виконанням цивільного позову у кримінальному провадженні підлягає вирішенню у порядку кримінального провадження, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного судупокликався на приписи частини четвертої статті 82 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження», а також послався на те, що при вирішенні спору у справі, яка розглядається, суди керувалися рекомендаціями, викладеними у пункті 8 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», за якими цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом відповідно до вимог КПКУкраїни. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв'язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (частина п'ята статті 128 КПК України). Оскільки судове рішення щодо цивільного позову у кримінальному провадженні ухвалюється не за нормами ЦПК України, які лише субсидіарно можуть бути застосовані при його розгляді, а його примусове виконання здійснює державна виконавча служба, то оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби при виконанні вироків, що стосуються вирішення цивільних позовів у кримінальному провадженні, відповідно до статті 181 КАС України підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

При цьому Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду також зазначив, що він враховує поведінку відповідних органів влади, тривалість порушень прав заявника, важливість предмета спору для позивача та висновки, викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Кузьменко проти України» (заява № 49526/07), «Мосендз проти України» (заява № 52013/08) та «ЮрійМиколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04), в яких наголошено на перевазі необхідності захисту порушеного права перед юрисдикційними конфліктами та вказано, що ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

За пунктом 1 частини другої статті 45 Закону України 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) Велика Палата Верховного Суду у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (частина шоста статті 13 Закону № 1402-VIII).

З огляду на викладене, з метою забезпечення єдності та сталості судової практики, для відступу від висловлених раніше правових висновків Велика Палата Верховного Суду повинна мати ґрунтовні підстави, її попередні рішення мають бути помилковими чи застосований у цих рішеннях підхід має очевидно застаріти внаслідок розвитку в певній сфері суспільних відносин або їх правового регулювання.

У справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій виходили з того, що спір про оскарження бездіяльності територіальних органів ДВС України щодо виконання вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2004 року у справі

№ 1-21/04, яким вирішено цивільний позов ОСОБА_3, є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Як зазначено вище, постановою Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 рокузакрито провадження у справі № 461/233/17-цза позовом ОСОБА_5 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Прокуратури Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ? Залізничний відділ поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, про усунення перешкод у здійсненні права власності з огляду на те, що цей спір не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства, оскільки його вирішення передбачено в установленому кримінальним процесуальним законом порядку.

У справі № 461/233/17-цВелика Палата Верховного Суду, враховуючи, що кримінальне провадження у справі, у якій ухвалено постанову слідчого про заборону на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація) щодо автомобіля позивача, триває і що справу не передано до суду на час набрання чинності КПК України від 2012 року, дійшла висновку про те, що вирішення питання щодо зняття арешту або оскарження дій чи бездіяльності слідчого у кримінальному провадженні здійснюються за правилами статей 174, 303 цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій у справі, що розглядається, не є подібними до обставин, установлених при розгляді Великою Палатою Верховного Суду справи

№ 461/233/17-ц, відтак при їх розгляді застосовано різні норми матеріального права. До того ж помилковими є твердження Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в останньому абзаці на сторінці 3 ухвали від 14 листопада 2018 року про передачу справи № 804/7313/15 на розгляд Великої Палати Верховного Суду про те, що Велика Палата у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 461/233/17-ц вказала, що спір у зв'язку із виконанням цивільного позову у кримінальному провадженні підлягає вирішенню у порядку кримінального провадження.

Відповідно до частини шостої статті 347 КАС України якщо Велика Палата дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об'єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії (палати, об'єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати.

За викладених обставин Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для прийняття справи до розгляду та повертає її відповідній колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 346 і 347 КАС України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

1. Справу № 804/7313/15 за позовом ОСОБА_3 до Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України, Металургійного (Дзержинського) відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Софіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Машівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області про визнання неправомірною бездіяльності, відшкодування компенсації за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року- повернути на розгляд відповідній колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

2. Копію цієї ухвали надіслати скаржнику та іншим учасникам справи до відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. С. Золотніков

Судді: Н. О. Антонюк Н. П. Лященко

С. В. Бакуліна О. Б. Прокопенко

В. В. Британчук Л. І. Рогач

Д. А. Гудима І. В. Саприкіна

О. Р. Кібенко О. М. Ситнік

В. С. Князєв О. С. Ткачук

Л. М. Лобойко В. Ю. Уркевич

О. Г. Яновська