Справа № 804/2686/17
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 січня 2019 року

Київ

справа №804/2686/17

адміністративне провадження №К/9901/30054/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білоуса О.В.,

суддів - Данилевич Н.А., Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Прокуратури Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2017 року (головуючий суддя - Дєєв М.В.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 3 жовтня 2017 року (головуючий суддя Іванов С.М., судді - Панченко О.М., Чередниченко В.Є.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Прокуратури Дніпропетровської області, в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування і невиплати грошової допомоги, у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років, передбаченої частиною шістнадцятою статті 50-1 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про прокуратуру» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1788-ХІІ); зобов'язати Прокуратуру Дніпропетровської області нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу, у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років, передбачену частиною шістнадцятою статті 50-1 Закону № 1788-ХІІ.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що працював в органах прокуратури і при звільненні 28 квітня 2014 року мав право на отримання грошової допомоги, як це передбачено частиною шістнадцятою статті 50-1 Закону № 1788-ХІІ. Проте, відповідач не нарахував та не виплатив йому таку допомогу.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 3 жовтня 2017 року, позов задоволено.

Визнано протиправними дії Прокуратури Дніпропетровської області щодо ненарахування і невиплати грошової допомоги ОСОБА_2, у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років, відповідно до частини шістнадцятої статті 50-1 Закону № 1788-ХІІ, у редакції до 1 травня 2014 року.

Зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу, у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років відповідно до відповідно до частини шістнадцятої статті 50-1 Закону № 1788-ХІІ, у редакції до 1 травня 2014 року.

Не погодившись з ухваленими у справі судовими рішеннями, Прокуратура Дніпропетровської області звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просила рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Відповідач в обґрунтування касаційної скарги, зокрема, посилається на те, що Законом України від 27 березня 2014 року № 1166-VІІ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі - № 1166-VІІ) внесено зміни до Закону № 1788-ХІІ, а саме з 1 квітня 2014 року виключено частину шістнадцяту статті 50-1, у зв'язку з чим у відповідача відсутні правові підстави щодо нарахування та виплати позивачу грошової допомоги, у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

ОСОБА_2 скористався своїм правом та надіслав до суду заперечення на касаційну скаргу, в яких, посилаючись на встановлені обставини та висновки оскаржуваних судових рішень зазначив, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні касаційної скарги, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Справу згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 лютого 2018 року передано для розгляду касаційної скарги колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Білоуса О.В. (суддя-доповідач), Данилевич Н.А., Стрелець Т.Г.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про задоволення касаційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 проходив службу на посаді начальника відділу організації участі прокурорів у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції Управління організації участі прокурорів у кримінальному провадженні в суді Прокуратури Дніпропетровської області.

Наказом Прокуратури Дніпропетровської області від 15 квітня 2014 року № 756-К позивача звільнено із займаної посади з 28 квітня 2014 року за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону № 1788-ХІІ України(стаття 38 Кодексу законів про працю).

Грошову допомогу у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років, передбачену частиною шістнадцятою статті 50-1 Закону № 1788-ХІІ, позивачу не виплачено, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 має право на призначення грошової допомоги, передбаченої частиною шістнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-XI (у редакції Закону України від 2 грудня 2010 року № 2756-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Податкового кодексу України»), оскільки зміни до Закону № 1789-XIІ щодо виключення частини шістнадцятої статті 50-1 на підставі абзацу другого підпункту 3 пункту 3 розділу ІІ Закону № 1166-VІІ набрали чинності з 1 травня 2014 року (пункт 2 Прикінцевих положень Закону № 1166-VІІ ), а позивача звільнено із займаної посади, у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років 1 квітня 2014 року.

Зазначена позиція підтримана Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом, який за результатом апеляційного перегляду залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду не погоджується із зазначеними висновками судів попередніх інстанцій, враховуючи наступне.

Статтею 50-1 Закону № 1789-XI визначено умови призначення пенсій прокурорам і слідчим. Зокрема, частиною шістнадцятою було встановлено, що прокурорам і слідчим у разі виходу на пенсію за вислугою років чи по інвалідності виплачується грошова допомога у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія, за кожен повний рік роботи прокурором, слідчим прокуратури чи на посадах у науково-навчальних закладах прокуратури.

Законом № 1166-VІІ внесено зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема і до Закону № 1789-ХІІ.

Так, згідно з підпунктом 3 пункту 3 розділу ІІ Закону №1166-VІІ у Законі №1789-ХІІ:

у статті 50-1:

у частинах другій і п'ятій цифри « 80» замінити цифрами « 70»;

частину шістнадцяту виключити.

Отже, першим абзацом підпункту 3 пункту 3 розділу ІІ Закону №1166-VІІ є слова і цифри «у статті 50-1», абзацом другим - «у частинах другій і п'ятій цифри « 80» замінити цифрами « 70», а третім - слова «частину шістнадцяту виключити».

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень цього Закону зміни, передбачені розділами II і III, набирають чинності з 1 квітня 2014 року, крім, зокрема, абзацу другого підпункту 3 пункту 3 розділу ІІ, який набирає чинності з 1 травня 2014 року.

Тобто, зміни до Закону 1789-XII, якими було виключено частину шістнадцяту у статті 50-1, набрали чинності не з 1 травня 2014 року, а з 1 квітня 2014 року.

З 1 ж травня 2014 року набрали чинності зміни до частин другої і п'ятої статті 50-1 Закону № 1789-XII, які стосуються розміру пенсії прокурорів і слідчих.

На підтвердження такого висновку слід зазначити і таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2001 року № 376 затверджено Порядок ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 1 Порядку з метою забезпечення додержання єдиних принципів ідентифікації нормативно-правових актів та ведення їх державного обліку в межах інформаційного простору України, створення фонду та підтримання в контрольному стані нормативно-правових актів, надання інформації про них, забезпечення в межах, визначених законодавством, доступності, гласності та відкритості правової інформації для користувачів створено Єдиний державний реєстр нормативно-правових актів (далі - Реєстр).

Копія еталонного тексту Реєстру - копія тексту нормативно-правового акта у формі комп'ютерного файла, який ідентичний відповідному еталонному тексту та зберігає всі спеціальні ознаки, що забезпечують його цілісність (пункт 2 Порядку).

Верховним Судом України при розгляді справи № 812/143/15 щодо вирішення аналогічного позову було досліджено, засвідчену належним чином паперову копію еталонного тексту статті 50-1 Закону № 1789-XII у редакції, що діяла станом на 1 квітня 2014 року, частина шістнадцята цієї статті, якою було встановлено, що прокурорам і слідчим у разі виходу на пенсію за вислугою років чи по інвалідності виплачується грошова допомога у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія, за кожен повний рік роботи прокурором, слідчим прокуратури чи на посадах у науково-навчальних закладах прокуратури, - виключена.

Виключена станом на 1 квітня 2014 року частина шістнадцята у статті 50-1 і в тексті Закону № 1789-XII, розміщеного на офіційному веб-сайті Верховної Ради України.

Натомість частини друга і п'ята статті 50-1 Закону № 1789-XII у редакції, чинній станом на 1 квітня 2014 року, змін не зазнали. Відповідні зміни до зазначених частин статті 50-1 цього Закону набрали чинності з 1 травня 2014 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що позивач, який звільнений із займаної посади з 28 квітня 2014 року не має права на призначення грошової допомоги, яка до 1 квітня 2014 року передбачалася частиною шістнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-XII, а у відповідача в свою чергу були відсутні правові підстави для нарахування та виплати грошової допомоги, а відтак позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

Згідно статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Статтею 351 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на викладене, враховуючи те, що суди першої та апеляційної інстанцій повно встановили фактичні обставини справи, але неправильно застосували норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду на підставі статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України вважає, що судові рішення попередніх інстанцій у цій справі необхідно скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Щодо клопотання Прокуратури Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь відповідача судових витрат, колегія суддів касаційної інстанції зазначає таке.

Частиною шостою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки повернення та стягнення судових витрат, понесених суб'єктом владних повноважень у вигляді сплати судового збору, процесуальним законодавством не передбачено (стаття 139 КАС України), то вимоги скаржника щодо стягнення на його користь з позивача судових витрат задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 139, 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Прокуратури Дніпропетровської області задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 3 жовтня 2017 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 до Прокуратури Дніпропетровської області про визнання дій протиправними, зобов'язання нарахувати та виплатити грошову допомогу, у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років відповідно до частини шістнадцятої статті 50-1 Закону України від 5 листопада 1991 року №1789-ХІІ «Про прокуратуру» відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В.Білоус

Судді Н.А.Данилевич

Т.Г.Стрелець