Справа № 1440/2477/18
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2019 р.м. ОдесаСправа № 1440/2477/18

Категорія: 2 Головуючий в І інстанції: Біоносенко В.В.

Дата та місце ухвалення: 06.12.2018 р. м. Миколаїв

П'ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шеметенко Л.П.

судді - Стас Л.В.

судді - Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_2 до Миколаївського міського голови про визнання протиправною дії щодо підписання рішення, визнання протиправним та нечинним рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Миколаївського міського голови, в якому просив: визнати протиправними дії Миколаївського міського голови щодо підписання рішення Миколаївської міської ради від 21.12.2000 року № 26/1 «Про перейменування вулиці Паркової у вулицю ОСОБА_3 та внесення змін до п. 1 рішення міської ради від 03.03.2000 року № 17/20»; визнати протиправним та нечинним рішення Миколаївської міської ради від 21.12.2000 року № 26/1 «Про перейменування вулиці Паркової у вулицю ОСОБА_3 та внесення змін до п. 1 рішення міської ради від 03.03.2000 року № 17/20».

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року заявлений позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про залишення без розгляду заявленого позову та направити справу до суду першої інстанції для розгляду, наголошуючи, зокрема, на неповному з'ясуванні всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Також, апелянтом через суд першої інстанції 18.12.2018 року була подана уточнена апеляційна скарга та до такої уточненої скарги апелянтом додана її копія.

Разом з тим, за правилами ч.ч. 1, 2 ст. 303 КАС України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень.

У разі доповнення чи зміни апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до апеляційної скарги іншим учасникам справи, інакше суд не враховує такі доповнення чи зміни.

Проте, в порушення наведених вимог КАС України, доказів надсилання копії уточненої апеляційної скарги іншим учасникам справи апелянтом не надано.

За таких обставин, враховуючи, що апелянтом не надано доказів надсилання копії уточненої апеляційної скарги відповідачу, суд апеляційної інстанції не враховує подану апелянтом уточнену апеляційну скаргу.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Вирішуючи спірне питання та залишаючи заявлений позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем без поважних причин пропущено строк для звернення до суду за захистом порушених прав.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 122, 123 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) з наступних підстав.

Так, колегія суддів зазначає, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Зокрема, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі, і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа «Стаббігс та інші проти Великобританії» (рішення від 22.10.1996 року), «Девеер проти Бельгії» (рішення від 27.02.1980 року)).

В силу положень ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В заявленому позові позивач просить: визнати протиправними дії Миколаївського міського голови щодо підписання рішення Миколаївської міської ради від 21.12.2000 року № 26/1 «Про перейменування вулиці Паркової у вулицю ОСОБА_3 та внесення змін до п. 1 рішення міської ради від 03.03.2000 року № 17/20»; визнати протиправним та нечинним рішення Миколаївської міської ради від 21.12.2000 року № 26/1 «Про перейменування вулиці Паркової у вулицю ОСОБА_3 та внесення змін до п. 1 рішення міської ради від 03.03.2000 року № 17/20».

Як встановлено судом першої інстанції, оскаржуване рішення було оприлюднено у газетах «Вечірній Миколаїв» та «Південна правда» ще у 2000 року, в той же час були замінені аншлаги щодо перейменування вулиці Паркової у вулицю ОСОБА_3.

Крім того, суд першої інстанції встановив, що 23.03.2017 року рішення Миколаївської міської ради № 26/1 від 21.12.2000 року «Про перейменування вулиці Паркової у вулицю ОСОБА_3 та внесення змін до п. 1 рішення міської ради від 03.03.2000 року № 17/20» було оприлюднено на офіційному сайті Миколаївської міської ради.

Проте, позивач звернувся до суду із даним позовом 09.10.2018 року, тобто, із пропуском строку звернення до суду із заявленим позовом, який встановлено ст. 122 КАС України, чинної на час подання позовної заяви.

При цьому, як в заявленому позові, так і поданій апеляційній скарзі, позивач не наводить жодних поважних причин пропуску строку звернення із даним позовом.

Водночас, як заявленому позові, так і поданій апеляційній скарзі, позивач посилається на те, що не пропустив строк звернення із заявленим позовом, оскільки підставою для подання даної позовної заяви є підроблення оскаржуваного рішення, про що позивач дізнався із листа Миколаївської місцевої прокуратури № 1 від 25.09.2018 року.

Так, позивач вказує на те, що оскаржуване рішення не приймалось міською радою, є підробленим та протиправно було підписано міським головою, що підтверджується стенограмою пленарного засідання міської ради від 21.12.2000 року.

Поряд з цим, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, у квітні 2017 року позивач звертався до Центрального районного суду м. Миколаєва з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування рішенням Миколаївської міської ради № 26/1 від 21.12.2000 року «Про перейменування вулиці Паркової у вулицю ОСОБА_3 та внесення змін до п. 1 рішення міської ради від 03.03.2000 року № 17/20».

Під час розгляду вказаної справи № 490/2300/17 судом досліджувалась стенограма пленарного засідання міської ради від 21.12.2000 року, на яку позивач посилається, як на доказ заявлених ним вимог, що підтверджується постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.10.2017 року у наведеній справі (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/69897651).

Крім того, в заявленому позові позивачем самостійно вказано про те, що про підстави звернення із даним позовом, як зазначає позивач, щодо підроблення оскаржуваного рішення останній дізнався восени 2017 року.

Зазначені обставини у сукупності повністю спростовують доводи позивача про те, що про підстави позову у даній справі позивач дізнався лише у вересні 2018 року.

Таким чином, враховуючи, що позивач звернувся до суду із даним позовом із пропуском строку на подання такої позовної заяви, як з моменту підписання та оприлюднення оскаржуваного рішення, так і з моменту коли позивач дізнався про підстави подання цієї позовної заяви, які визначені позивачем у позові, та позивачем не наводиться та зі змісту матеріалів справи не вбачається будь-яких причин, які б об'єктивно та непереборно перешкоджали позивачу своєчасно звернутись до суду із даним позовом, що позбавляє суд можливості застосувати приписи КАС України щодо визнання причин пропуску строку поважними, колегія суддів приходить до висновку про правильність судового рішення щодо залишення заявленого позову без розгляду.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За таких обставин, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийняв рішення про залишення заявленого позову без розгляду, ухвала суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків останньої, а тому підстави для її скасування колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верхового Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 28.01.2019 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька