Справа № 185/1046/18
Суддя: Головін В. О.
Дата ухвалення: 2019-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/1046/18
Провадження № 2-а/185/5/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 січня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О. за участю секретаря судового засідання Кривозуб А.А., представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора патрульної поліції Павлоградського відділу поліції Дніпропетровської області капітана поліції ОСОБА_3 про визнання дій інспектора патрульної поліції незаконними та скасування постанови

В С Т А Н О В И В:

16 лютого 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до інспектора патрульної поліції Павлоградського відділу поліції Дніпропетровської області капітана поліції ОСОБА_3 про визнання дій інспектора патрульної поліції незаконними та скасування постанови, відповідно до якого, позивач просив суд:

1.Визнати дії інспектора патрульної поліції Павлоградського відділу поліції Дніпропетровської області ОСОБА_3 щодо винесення постанови серії НК №275461 від 08.02.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності по ч. 2 ст. 122 КпАП України, протиправними;

2.Постанову серії НК №275461 від 08.02.2018 року винесену інспектором Нестеренко Олександром Івановичем про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП України скасувати;

3.Провадження по адміністративній справі у відношенні нього в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити.

У позові вказав, що 08 лютого 2018 року о 18 годині 40 хвилин вона, керуючи автомобілем Ситроен С4, реєстраційний номер НОМЕР_1 рухалась по вул. Дніпровській м. Павлограда з сторони вулиці Гагаріна в напрямку центра міста з швидкістю 40-45 км/годину. Вона підїхала до пішохідного світлофора, який розташований на повороті в напрямку вул. Ватоліна або до кафе Івушка і побачила, що на світлофорі для неї горить зелене світло, тому вона продовжила рух, проїхала повз пішохідного переходу та підїхала до перехрестя вулиці Дніпровської з вулицею Ленінградською, де встановлений світлофор. На світлофорі вказаного перехрестя горіло червоне світло, попереду неї на її смузі руху стали два легкових автомобіля, вона стала позаду них. Позаду неї став ще один легковий автомобіль. В нерухомому стані вони знаходились приблизно пів хвилини, а коли на світлофорі загорілось зелене світло, вони поїхали далі. Вона як і раніше їхала з швидкість приблизно 40 - 45 км/год. Коли вона знаходилась в районі перехрестя вул. Дніпровської з вул. Новоросійською, побачила, що за нею їде поліцейська машина з ввімкнутими маячками, тому вирішила зупинитись і підійшла до працівників поліції які також вийшли з машини. В ході спілкування з працівниками поліції один з них їй сказав, що вона проїхала на червоне світло світлофора, але не на перехресті вул. Дніпровської з вул. Ленінградською, а той, що знаходиться ще далі, в місці повороту до кафе Івушка. Від місця, де вони стояли з поліцейським до того світлофора на який вони їй вказують відстань більше кілометра. В цей час по вулиці Дніпровській рухалось багато транспорту, було темно, будь який автомобіль що рухались поруч зі нею можна було вважати її. Коли вона проїжджала повз повороту на Івушку поліцейської машини ніде не було ні збоку дороги, ні позаду її машини, а якби вони знаходились недалеко, то вона б побачила маячки, оскільки поліцейські машини патрулюють з ввімкнутими маячками. В підтвердження свого звинувачення поліцейські ні свідків, ні відеозапису їй на показали, а тільки голослівно її звинувачували. Вона подзвонила своєму чоловіку ОСОБА_1, розповіла йому про те, що із нею сталось, він відразу приїхав до місця, де вона знаходилась. Поліцейські не стали слухати мого чоловіка, заблокували його машину стали йому погрожувати тим, що надігнуть на нього кайданки, напишуть на нього протокол, знайдуть причину та притягнуть його до відповідальності і таке інше. При цьому інспектори вели себе зухвало, не підбирали слів, не давали їй сісти в машину чоловіка щоб зігритись, вони провели там на дорозі більше двох годин. В кінцевому результаті поліцейський виписав постанову про накладення на неї адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП наклавши на неї штраф у розмірі 425 гривень. З винесеною відносно неї постановою вона не згодна, оскільки правила дорожнього руху вона не порушила. Вважає, що дії поліцейських неправомірні ще й з тої причини, що вони порушили процедуру розгляду справи, тому вважає винесення постанови про накладання на неї адміністративного стягнення на місці зупинки транспорту є протиправними. Постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, є незаконною, а тому підлягає скасуванню. Постанова складалась інспектором без врахування її зауважень, пояснень та конкретної дорожньої обстановки, скупчення потоку інших автомобілів, інтенсивності руху. Доказів правопорушення не надано, свідки не допитані, оскільки вони були відсутні, правопорушення не було, факт порушення оснований на припущеннях, що є порушенням закону, протокол про адміністративне правопорушення не складався. Вважає, що положення частини першої та другої ст. 258 не вбачають можливості винесення постанови про адміністративне правопорушення по ст. 122 КУпАП України без складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки вона оспорювала факт порушення нею ПДР України. Також вважає, що інспектор поліції незаконно розглянув справу за місцем зупинки автомобіля, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовільнити.

Інспектор патрульної поліції ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не відомо. Відзив на позов надавав.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, відзив відповідача на позов, відео вчинення правопорушення позивачем передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, яке знаходиться на CD-R диску, пояснення представника позивача, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 2 статтею 122 КУпАП за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 251 КУпАП, визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП, визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Судом при дослідженні матеріалів справи встановлено, що 08.02.2018 року, інспектором патрульної поліції Павлоградського відділу поліції Дніпропетровської області капітаном поліції ОСОБА_3 до гр. ОСОБА_2 було застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП. Дослідивши вищенаведену постанову, суд встановив, що у ній зазначено, що 08.02.2018 року о 18 год. 40 хв. в м. Павлоград по вул. Дніпровська, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем Сітроєн С4, державний номерний знак НОМЕР_1, проїхав перехрестя вул. Дніпровська вул. Новоселівська на заборонений червоний сигнал світлофора, чим допустив порушення п. 8.7.3.е ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.122 КУпАП(арк.с.5; 62).

Окрім цього судом встановлено, що в постанові серія НК №275461 від 08.02.2018 року, зазначено, що це постанова «про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі»(арк.с.5; 62).

Суд дослідивши постанову серія НК №275461 від 08.02.2018 року, встановив, що працівником поліції при прийнятті рішення щодо притягнення гр. ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, не дотримано вимог ст.ст. 251, 252, 283 КУпАП, оскільки відповідно до чинного законодавства України, особа на яку покладено обовязок прийняття рішення при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинна була в своєму рішенні зазначити опис обставин, установлених під час розгляду справи шляхом отримання доказів та їх оцінки, проте в постанові серія НК №275461 від 08.02.2018 року відсутні докази та їх оцінка з приводу установлення обставин які зазначені в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_2, окрім цього в постанові інспектор поліції також не зазначив технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, але в судовому засіданні, яке відбулося 27.06.2018 року надав у якості доказу CD-R диск, на якому начебто зафіксоване правопорушення вчинене позивачем те передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП(арк.с.38), проте суд ставиться до цього відеозапису критично, оскільки працівником поліції порушено норми ст. 283 КУпАП, а саме у постанові про адміністративне правопорушення серія НК №275461 від 08.02.2018 року не зазначено, технічний засіб, яким здійснено вищезазначений відеозапис правопорушення, а суд не бере до уваги цей відеозапис, як доказ, який одержано з порушенням порядку, встановленого законом(порушення субєктом владних повноважень ст. 283 КУпАП), що відповідає положенням ст. 74 КС України, окрім цього суд ставиться критично до показів наданих гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5 у якості свідків правопорушення у судовому засіданні 27.06.2018 року, оскільки гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_3 є працівниками поліції, та напарниками на момент фіксації начебто вчинення позивачем правопорушення, а тобто ОСОБА_4 є заінтересованою особою в інтересах якої винесення негативного рішення по цій справі, з приводу гр. ОСОБА_5, то він не був свідком безпосередньо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, враховуючи вищенаведені підстави суд також ставиться критично до відзиву на позов, а тому суд приходить до висновку, що зазначення обставин в вищенаведеній постанові відповідно до ст. 62 Конституції України є припущеннями та не доводять вину гр. ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за яке передбачена адміністративна відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому це підпадає під поняття відсутності складу адміністративного правопорушення відповідно до законодавства України, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП суд приходить до висновку, що постанова серія НК №275461 від 08.02.2018 року повинна бути скасована, а також суд відповідно до положень ч. 2 ст. 5 КАС України та ч. 3 ст. 286 КУпАП, вважає, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Суд ставиться критично до аргументів викладених в позові ОСОБА_2, а саме в частині того, що порушено права ОСОБА_2, що виразилося у тому, що працівник поліції не склав протокол про адміністративне правопорушення, після складення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, яка оскаржується нею, оскільки ч. 5 ст. 258 КУпАП, визначає конкретні випадки складення протоколів після складення постанов, які оскаржуються, і туди не входять випадки вчинення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також уточнюючи та ті які входять до загального переліку цих порушень - («у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису)»), а тобто всі правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не входять до переліку складення працівниками поліції протоколів після оскаржуваних постанов.

Також суд ставиться критично до аргументів викладених в позові ОСОБА_2, а саме в частині того, що порушено права ОСОБА_2, що виразилося у тому, що працівник поліції «незаконно розглянув справу за місцем зупинки автомобіля, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи», оскільки органом уповноваженим розглядати такі справи є Павлоградський відділ поліції Дніпропетровської області, а тобто за місцем вчинення правопорушення, яке начебто сталося на території м. Павлограда, а оскільки працівник поліції, який робить в Павлоградському відділку, наділений відповідно до чинного законодавства України повноваженнями складати не тільки протоколи про адміністративне правопорушення але й приймати рішення з приводу притягнення винних осіб до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, а тобто Павлоградський відділ поліції Дніпропетровської області в особі свого працівника поліції може вирішувати на місці скоєння правопорушення питання щодо винесення рішення про притягнення винних осіб до відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Відповідно до абзацу 2 ч. 5 ст. 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.242, 244,245, 246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_2 до інспектора патрульної поліції Павлоградського відділу поліції Дніпропетровської області капітана поліції ОСОБА_3 про визнання дій інспектора патрульної поліції незаконними та скасування постанови задовольнити.

Визнати дії інспектора патрульної поліції Павлоградського відділу поліції Дніпропетровської області капітана поліції ОСОБА_3, щодо винесення постанови серії НК №275461 від 08.02.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП України, протиправними.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №275461 від 08.02.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 425 гривень.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не автоматичному режимі постановою серії НК №275461 від 08.02.2018 року, відносно ОСОБА_2 закрити у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП.

Судові витрати компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_6