Справа № 1440/2034/18
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2019 р.м.ОдесаСправа № 1440/2034/18

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Колегія суддів П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

21 серпня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила визнати дії Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області щодо винесення податкового повідомлення - рішення за № 0-1403 від 27.04.2018 року - протиправними та скасувати податкове повідомлення рішення № 0-1403 від 27.04.2018 року, яким зобов'язано ОСОБА_2 сплатити податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості в розмірі 11 276,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що рішення Баловненської сільської ради від 02 лютого 2016 року № 4 "Про встановлення місцевих податків і зборів по Баловненській сільській раді не оприлюднено належним чином, а тому воно є таким, що не вступило у дію та винесення податкового повідомлення рішення на підставі не чинного рішення сільської ради є протиправним.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що рішення від 02.02.2016 року № 4 оприлюднено 03.02.2016 року на дошці оголошень Баловненської сільської ради. На підставі цього рішення ставка податку на нежитлове приміщення обраховується у розмірі 1% мінімальної заробітної плати, а тому позивачу правомірно нараховано податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за нежитлове приміщення площею 352,8 кв.м. на суму 11276,80 грн.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що судом не враховано, що відповідно до ст.1.4.1. регламенту Баловненської сільської ради, у зв'язку з відсутністю офіційного веб - сайту Баловненської сільської ради, рішення Баловненської сільської ради від 02.02.2016 року № 4 оприлюднено 03.02.2016 року на дошці оголошень Баловненської сільської ради, яка розташована на першому поверсі адміністративного приміщення сільської ради за адресою с.Баловне, вул.Миру,93, що не суперечить нормам чинного законодавства. Крім того, рішення Баловненської сільської ради № 3 від 15.02.2017 року "Про внесення змін та доповнень до рішення сільської ради від 02 лютого 2016 року №4 "Про встановлення місцевих податків і зборів по Баловненській сільській раді" надано до органів ДФС у Миколаївській області та оприлюднено на офіційному сайті ДФС в розділі "рішення місцевих рад".

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін в зв'язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

ОСОБА_2 на праві приватної власності належить нежитлове приміщення загальною площею 352,4 кв.м. розташований за адресою АДРЕСА_1.

02.02.2016 Баловненською сільською радою прийнято рішення №4 «Про встановлення місцевих податків і зборів по Баловненській сільської ради», відповідно до якого встановлено ставку податку на нерухоме майно у розмірі 1 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м. оподаткування для нежитлової нерухомості, що перебуває у власності фізичних осіб.

Зазначене рішення було оприлюднено на дошці оголошень в сільської ради, яка розташована на першому поверсі адміністративного приміщення сільської ради с. Баловне, вул. Миру, 93.

15 лютого 2017 року Баловненською сільською радою прийнято рішення № 3 у "Про внесення змін та доповнень до рішення сільської ради від 02 лютого 2016 року №4 "Про встановлення місцевих податків і зборів по Баловненській сільській раді" та надіслано його до органів ДФС у Миколаївській області, яка оприлюднила це рішення на офіційному сайті ДФС в розділі "рішення місцевих рад".

27.04.2018 ГУ ДФС у Миколаївській області винесло податкове повідомлення-рішення №0-1403 про визначення ОСОБА_2 грошового зобов'язання з податку на нерухому майно відмінне від земельної ділянки за 2017 рік на суму 11276,80 гривень. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Баловненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області №4 від 02.02.16 є регуляторним нормативно-правовим актом, але всупереч вимогам ст.57 Конституції України, ч.5 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування", ст.12 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", ст.22 Закону України "Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації" не було оприлюднено у офіційних друкованих засобах масової інформації, а тому воно не набуло чинності. За відсутності чинного рішення органу місцевого самоврядування про встановлення ставки місцевого податку, відповідно до п.12.3.5 ст.12 ПК України такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок. Але, п.266.5.1 ПК України передбачені лише максимальні ставки податку у розмірі 1,5 відсотка. Мінімальна ставка Кодексом не передбачена взагалі, а тому мінімальна ставка податку дорівнює нулю, а оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням грошові зобов'язання зі сплати податку нараховані безпідставно.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

З 01.01.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII, згідно з яким, зокрема, статтю 266 Податкового кодексу України викладено в іншій редакції та введено новий вид податку - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно із пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Як передбачено пп. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 266 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

З 01.01.2016 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 № 909-VІІІ, згідно з яким пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, станом на 2016 рік) викладено у такій редакції: ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 3 відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Пунктом 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України визначені повноваження сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо встановлення місцевих податків та зборів.

Підпунктом 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України встановлено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

З огляду на зазначене вище, законодавець встановив чіткий строк до якого органами місцевого самоврядування необхідно прийняти рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

В той же час п. 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» установлено, що в 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання цього Закону, не застосовуються вимоги пп. 4.1.9 п. 4.1 та п. 4.5 ст. 4, пп. 12.3.4 п. 12.3, пп. 12.4.3 п. 12.4 та п. 12.5 ст. 12 Податкового кодексу України та Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності»».

Відтак, у 2017 році зупинено дію пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України, а тому, відповідно, відсутні обмеження для органів місцевого самоврядування щодо строків прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Крім цього, пп. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об'єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються, виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок.

При цьому колегія суддів не вбачає у вказаних положеннях будь-яких суперечностей, оскільки законодавцем чітко встановлений алгоритм застосування місцевих податків - у випадку відсутності рішення органу місцевого самоврядування місцеві податки справляються за мінімальними ставками, встановленими для цих податків Податковим кодексом України.

Таким чином, Податковим кодексом України встановлений обов'язок громадянина сплатити податок за 2017 рік, незалежно від наявності рішення органу місцевого самоврядування про встановлення відповідних податків і зборів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 04.09.2018 по справі №820/5457/17, від 26.06.2018 по справі №824/651/17-а та від 24.04.2018 у справі №803/1307/17.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов'язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Відповідно до п.2 ч.1 ст.15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" інформація, передбачена частиною першою цієї статті, підлягає обов'язковому оприлюдненню невідкладно, але не пізніше п'яти робочих днів з дня затвердження документа. У разі наявності у розпорядника інформації офіційного веб-сайту така інформація оприлюднюється на веб-сайті із зазначенням дати оприлюднення документа і дати оновлення інформації.

Згідно зі ст.5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" доступ до інформації забезпечується шляхом систематичного та оперативного її оприлюднення на інформаційних стендах та наданням інформації на запит.

За обставинами справи, рішення Баловненської сільської ради від 02.02.2016 року № 4, у зв'язку із відсутністю офіційного веб - сайту, оприлюднено 03.02.2016 року на дошці оголошень Баловненьської сільської ради, що відповідає ст.1.4.1. регламенту Баловненської сільської ради, що не заперечується позивачем.

З наведеного вбачається, що рішення Баловненської сільської ради від 02.02.2016 року № 4 офіційно оприлюднено у спосіб, який встановлено законом.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що приймаючи оскаржуване податкове повідомлення - рішення відповідач діяв в межах, з підстав та у відповідності до чинного законодавства, оскільки Податковим кодексом України встановлений обов'язок громадянина сплатити податок за 2017 рік незалежно від наявності рішення органу місцевого самоврядування про встановлення відповідних податків і зборів.

Враховуючи, що мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2017 року становила 3200 грн., а ставка податку в розмірі 1% відповідачем обрахована вірно, податок за нерухоме майно відмінне від земельної ділянки площею 352,4 кв.м., вірно визначений у розмірі 11276,80 грн.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини, не врахував наведені норми права, в зв'язку з чим прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 27 серпня 2018 року, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст.328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області - задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року - скасувати та ухвалити постанову про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позову.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений та підписаний колегією суддів 28 січня 2019 року.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко