Справа № 0440/6004/18
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2019 року Справа № 0440/6004/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боженко Наталії Василівни
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРВТОРУТИЛІЗАЦІЯ" до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРВТОРУТИЛІЗАЦІЯ» (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій просило:
- стягнути з ГУ ДФС у Дніпропетровській області на користь ТОВ «УКРВТОРУТИЛІЗАЦІЯ» судовий збір.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі № 0440/6004/18 та призначено розгляд останньої в порядку загального позовного провадження.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
08 жовтня 2018 року та 08 листопада 2018 року на адресу суду від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву та додаткові пояснення, в яких Головне управління ДФС у Дніпропетровській області проти задоволення позовних вимог заперечувало, посилаючись на те, що ТОВ «УКРВТОРУТИЛІЗАЦІЯ» у порушення ст. 50 Податкового кодексу України не було надано уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2016 рік та уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок по взаємовідносинам з ТОВ «Ремонтний центр Перос» (стара назва - ТОВ «Єврохоумс» та ТОВ «РАЙДЕК») за серпень 2016 року.
Ухвалою суду від 08 листопада 2018 року продовжено строк підготовчого провадження у справі № 0440/6004/18.
27 листопада 2018 року на адресу суду від представника позивача надійшла письмова відповідь на відзив, в якій підтримано правову позицію викладену у позовній заяві та зазначено, що ТОВ «УКРВТОРУТИЛІЗАЦІЯ» здійснено коригування грошових зобов'язань у відповідності до норм абз. 2 п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України, про що було повідомлено відповідача, тому доводи контролюючого органу про безпідставність позову є такими, що ґрунтуються на помилковому застосуванні податкового законодавства.
Ухвалою суду від 06 грудня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу № 0440/6004/18 до судового розгляду по суті.
Представник позивача про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, надав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, проти розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував.
Згідно ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи, що перешкоди для розгляду справи, передбаченні статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
- пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями занижено податок на прибуток на суму 18 207,00 грн., в т.ч.: за 2016 рік у сумі 18 207,00 грн.;
- п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями, занижено податок на додану вартість у сумі 20 230,00 грн., в т.ч.: за серпень 2016 року на суму 20 230,00 грн.
Правомірність винесених ГУ ДФС у Дніпропетровській області податкових повідомлень-рішень є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Законодавчим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства є Податковий кодекс України (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин).
Відповідно до ст. 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом. Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
До перевірки не надано бухгалтерських та первинних документів.
ТОВ "Ремонтний центр "Перос" надавало позивачу послуги з порізки вилученої з обігу продукції: ацетиленових балонів.
Дана господарська операція відображена позивачем шляхом включення суми ПДВ у розмірі 20 230, 40 грн. до складу податкового кредиту по рядку 10.1 декларації з ПДВ за серпень 2016 року - 20 230,40 грн., на вартість придбання 101 152 грн. зменшено "Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності" Декларації з податку на прибуток підприємства за 2016 рік (зазначений показник по рядку 02 Декларації відображено у розмірі 292 464 грн.), ряд. 03 "Різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України" відображені у сумі 97 000 грн., об'єкт оподаткування по рядку 04 Декларації з податку на прибуток підприємств за 2016 рік становить 389 464 грн.
Відповідно до інформаційних баз ДФС з 26.05.2016 року назва підприємства ТОА "РАЙДЕК", з 15.11.2016 року по 03.04.2017 року назва підприємства - ТОВ "Єврохоумс", з 04.04.2017 року по дату написання акту - ТОВ "Ремонтний центр "Перос".
Так, відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування податку на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
зменшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
збільшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об'єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).
Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об'єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.
Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.
Базою оподаткування є грошове вираження об'єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (ст. 135 Податкового кодексу України).
Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України).
Згідно з абзацом 1 пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (абз. 2 п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України).
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
З наведених законодавчих положень вбачається, що право на формування податкового кредиту виникає у платника податків за наявності: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду (в залежності від характеру певних операцій) та які містять інформацію про зміст та обсяг операції, підписані уповноваженими особами; придбання товарів/послуг з метою їх використання в господарській діяльності; наявності розумних економічних причин (ділової мети) для здійснення господарських операцій; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник ПДВ); наявності у покупця податкової накладної, яка відповідає вимогам статті 201 Податкового кодексу України, зареєстрована та підписана уповноваженою особою.
Вказаним вироком ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 27 ч. 5, ст. 205 ч. 1 Кримінального кодексу України, за яким призначено їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 31.01.2017 року покарання у вигляді штрафу, в розмірі п'ятсот (500) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 гривень.
Таким чином, означений вирок суду дає підстави для висновку про те, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту виписані контрагентом - ТОВ «Єврохоумс» (ТОВ «Ремонтний центр Перос»), не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.
З цього приводу, позивачем в листі від 06.12.2017 року у відповіді на запит податкового органу від 01.11.2017 року зазначено, що ТОВ «УКРВТОРУТИЛІЗАЦІЯ», хоча й не розділяє позицію податкового органу щодо фіктивності договору № У-108/16 від 01.08.2016 року, але враховуючи вирок Святошинського районного суду м.Києва від 09.02.2017 року, приймає до уваги можливу сумнівність права ТОВ «УКРВТОРУТИЛІЗАЦІЯ» на податковий кредит та валові витрати, до вияснення обставин, здійснить відображення у складі декларації з податку на додану вартість та податку на прибуток, що подаються за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання (за грудень 2017 року - щодо податку на додану вартість, за 2017 рік - щодо податку на прибуток) збільшивши суму податкового зобов'язання на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням суми грошового зобов'язання з такого податку.
Згідно бухгалтерських довідок, які були надані до суду, від 28.12.2017 року позивачем було прийнято рішення відкоригувати дохід на суму витрат нарахованих в 2016 році та від 31.01.2018 року позивачем було прийнято рішення визнати витрати по акту виконаних робіт від 31.08.2016 р. № 3108138 ТОВ "РАЙДЕК" негосподарськими і донарахувати собі податкові зобов'язання по раніше визначеному податковому кредиту.
Позивачем також було зазначено, що ним було проведено збільшення своїх грошових зобов'язань з податку на додану вартість та з податку на прибуток, зокрема: накладною від 31.01.2018 року № 17 ТОВ «УКРВТОРУТИЛІЗАЦІЯ» здійснило коригування своїх податкових зобов'язань на суму 20 230,40 грн., збільшивши свої зобов'язання з податку на додану вартість, а відповідно до фінансового звіту суб'єкта малого підприємництва за 2017 рік у строчці 2240 «інші доходи» - збільшило своє зобов'язання з податку на прибуток на суму 101,3 тис. грн.
Так, стосовно посилання ТОВ «УКРВТОРУТИЛІЗАЦІЯ» на самостійне коригування своїх податкових зобов'язань з податку на додану вартість та з податку на прибуток слід зазначити наступне.
Відповідно до п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.
Однак, всупереч приписам п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України, ТОВ «УКРВТОРУТИЛІЗАЦІЯ» не надано уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2016 рік та уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок по взаємовідносинам з ТОВ «Ремонтний центр Перос» за серпень 2016 року.
Так, підприємством не відкориговані податковий кредит згідно до «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» по даному контрагенту за серпень 2016 року та не подано уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2016 рік і на вартість придбання в сумі 101 152,00 грн. (2016 рік на суму 101 152,00 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Ремонтний центр Перос») не збільшено «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» Декларації з податку на прибуток підприємства за 2016 рік.
В тому числі, позивачем не було самостійно виявлено помилок податкового зобов'язання минулих періодів, що підтверджується листом від 01.11.2017 року Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та листом ТОВ «УКРВТОРУТИЛІЗАЦІЯ» від 06.12.2017 року відповідь на запит про надання пояснень та їх документального підтвердження від 01.11.2017 року.
Відповідно до ст. 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, зокрема, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Слід також зазначити, що належних та допустимих доказів отримання позивачем копії акту перевірки саме 11.05.2018 року до суду не надано. Заперечення від 16.05.2018 року на акт перевірки були доставлені до податкового органу 22.05.2018 року, про що позивачем надано копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, тобто вже після винесення податкових повідомлень-рішень, які є предметом оскарження.
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи зазначене, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України дійшов до висновку, що в задоволенні позову ТОВ «УКРВТОРУТИЛІЗАЦІЯ» необхідно відмовити.
Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з відповідача не стягуються.
Згідно ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
В задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРВТОРУТИЛІЗАЦІЯ" до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 15.01.2019 року.

Суддя Н.В. Боженко