Справа № 807/643/18
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/2684/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р.В., Шевчук С.М.;

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Хустської міськрайонної філії Закарпатського обласного центру зайнятості на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року в справі №807/643/18 (головуючий суддя - Іванчулинець Д.В., м. Ужгород) за позовом ОСОБА_1 до Хустської міськрайонної філії Закарпатського обласного центру зайнятості про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

04 липня 2018 року Закарпатським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Хустської міськрайонної філії Закарпатського центру зайнятості, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення від 23 травня 2018 року Хустської міськрайонної філії Закарпатського обласного центру зайнятості у відмові в наданні статусу безробітної ОСОБА_1 та зобов'язати Хустську міськрайонну філію Закарпатського обласного центру зайнятості надати ОСОБА_1 статус безробітної з дати звернення, а саме з 23 травня 2018 року.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що оскільки правові відносини у сфері трудових договорів регулюються КЗпП України, а ст. ст. 36, 38, 40, які стосуються розірвання трудових договорів, не містять норми щодо реєстрації та зняття з реєстрації трудових договорів, факт зайнятості ОСОБА_1 на підставі розірваного, але не знятого з реєстрації трудового договору, нічим не підтверджено. Крім того, позивач зауважує, що відповідач має право користуватися відомостями Державного реєстру загальнообов'язкового державного страхування, з якого вбачається, що факт зайнятості ОСОБА_1 на час звернення до відповідача був відсутній. На підставі вищенаведеного просить позов задовольнити.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення від 23 травня 2018 року Хустської міськрайонної філії Закарпатського обласного центру зайнятості у відмові в наданні статусу безробітної ОСОБА_1. Зобов'язано Хустську міськрайонну філію Закарпатського обласного центру зайнятості повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про надання статусу безробітної з дати звернення, а саме - з 23 травня 2018 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем - Хустською міськрайонною філією Закарпатського обласного центру зайнятості, подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права.

ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому апеляційну скаргу подану Хустською міськрайонною філією Закарпатського обласного центру зайнятості просить залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року в справі № 807/643/18 залишити без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Встановлено, що суд першої інстанції розглянув адміністративну справу №807/643/18 за правилами спрощеного позовного провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Встановлено, що 23 травня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Хустської міськрайонної філії Закарпатського обласного центру зайнятості із заявою про реєстрацію її безробітною. Цього ж дня, апелянтом прийнято рішення про відмову у реєстрації безробітною у зв'язку з виявленням факту зайнятості, а саме - у зв'язку із встановленням факту наявності діючого трудового договору між ОСОБА_1 та фізичною особою ОСОБА_3 Даний договір 01 жовтня 2002 року було зареєстровано у Хустському міськрайонному центрі зайнятості, - відповідно до ст. 24-1 КЗпП України, яка передбачала обов'язок фізичної особи або уповноваженої нею особи у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений договір у державній службі зайнятості.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці" від 28.12.2014 року зазначену вище ст. 24-1 виключено із КЗпП України. Однак, на трудові договори, укладені до 01.01.2015 року, дане положення не поширюється.

Так, трудовий договір між ОСОБА_1 та фізичною особою ОСОБА_3 було розірвано 01 лютого 2014 року, факт чого підтверджується відповідним записом у трудовій книжці позивачки. При цьому, фізична особа ОСОБА_3 не зареєстрував розірвання даного трудового договору у Хустському міськрайонному центрі зайнятості.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення", статусу безробітного може набути: особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи;

А відповідно до частини другої цієї статті, статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Згідно з п. 5 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198, статус безробітного надається особам, які зазначені у частині першій статті 43 Закону України "Про зайнятість населення, з першого дня реєстрації у центрі зайнятості на підставі заяви за формою, затвердженою Мінсоцполітики, у разі відсутності підходящої роботи, підбір якої здійснюється відповідно до статті 46 зазначеного Закону.

Рішення про надання статусу безробітного чи відмову у наданні такого статусу приймається центром зайнятості не пізніше ніж протягом семи календарних днів з дня подання особою заяви про надання статусу безробітного (пункт 6 Порядку ).

Відповідно до п. 7 Порядку підставами для відмови у наданні статусу безробітного є: 1)відсутність на дату звернення до центру зайнятості документів, зазначених у пунктах 3 і 4 цього Порядку; 2) встановлення факту зайнятості особи, у тому числі отримання повідомлення роботодавця про працевлаштування особи; 3) подання заяви про надання статусу безробітного особою, яка не зазначена у частині першій статті 43 Закону України "Про зайнятість населення"; 4) письмова відмова особи від пропозиції підходящої роботи; 5) невідвідування роботодавця та неподання в установлений строк без поважних причин особою письмової відповіді роботодавця про відмову у працевлаштуванні відповідно до виданого центром зайнятості направлення на працевлаштування; 6) неповернення особою коштів, отриманих за період попередньої реєстрації, що припинена на підставі абзаців дев'ятнадцятого - двадцять першого підпункту 1 пункту 37 цього Порядку.

Як встановлено, приймаючи рішення про відмову в наданні статусу безробітної ОСОБА_1 апелянт посилався на положення п. 2 п. 7 Порядку, а саме - встановлення факту зайнятості позивача.

Підтвердженням цього факту апелянт вважає, крім відсутності факту зняття трудового договору між позивачкою та фізичною особою ОСОБА_3 з реєстрації у державній службі зайнятості, також і порушення п. 2.21-1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, відповідно до якого трудові книжки працівників, які працюють на умовах трудового договору у фізичних осіб - суб'єкті підприємницької діяльності без створення юридичної особи з правом найму, та фізичних осіб, які використовують найману працю, пов'язану з наданням послуг (кухарі, няньки, водії тощо), зберігаються безпосередньо у працівників.

Зазначені в абзаці першому цього пункту фізичні особи роблять записи до трудових книжок працівників про прийняття на роботу та звільнення з роботи відповідно до укладених з працівниками письмових трудових договорів, що зареєстровані в установленому порядку в державній службі зайнятості. Під час прийняття на роботу вноситься запис: "Прийнятий на роботу (далі зазначається професійна характеристика робіт) за трудовим договором (зазначаються дата та номер договору), зареєстрованим у державній службі зайнятості (зазначається повна назва центру зайнятості), при цьому у графі 4 зазначається, на підставі чого внесено запис (дата і номер реєстрації трудового договору державною службою зайнятості: "трудовий договір (номер), зареєстрований (дата)"), а при звільненні - запис: "Звільнений з роботи (далі зазначається підстава звільнення з посиланням на відповідні статті КЗпП України)", при цьому у графі 4 зазначається дата зняття трудового договору з реєстрації державною службою зайнятості: "трудовий договір (номер) знято з реєстрації (дата)".

Внесені фізичною особою до трудових книжок записи підтверджуються підписом посадової особи органу державної служби зайнятості, незалежно від місця реєстрації трудового договору, і засвідчуються його печаткою.

Відповідно до матеріалів справи, при звільненні позивачки фізичною особою ОСОБА_3 дійсно не заповнено графу 4 із зазначенням дати зняття трудового договору з реєстрації державною службою зайнятості.

Поряд з цим слід зазначити, що саме КЗпП України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Глава ІІІ КЗпП України регулює правові відносини між працівником та роботодавцем на підставі укладених трудових договорів, зокрема, підстави припинення та розірвання таких договорів. При цьому, норми статей 36, 38, 40 Кодексу, що стосуються розірвання трудових договорів, не містять норми щодо реєстрації та зняття з реєстрації трудових договорів.

Відповідно до п. 3 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 20 березня 2013 року, реєстрація безробітних, які звертаються за сприянням у працевлаштуванні (далі - реєстрація), проводиться центром зайнятості незалежно від зареєстрованого місця проживання чи перебування. Під час проведення реєстрації працівник центру зайнятості заповнює в Єдиній інформаційно-аналітичній системі державної служби зайнятості персональну картку, в якій зазначаються персональні дані безробітного (прізвище, ім'я та по батькові, зареєстроване місце проживання чи перебування, число, місяць та рік народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відповідну відмітку в паспорті), відомості про останнє місце роботи або вид діяльності згідно із частиною першою статті 4 Закону України "Про зайнятість населення", підстава для припинення трудових відносин відповідно до запису в трудовій книжці або іншого виду діяльності, що підтверджено документально. Форма персональної картки та додатки до неї затверджуються Мінсоцполітики.

Обробка персональних даних безробітних здійснюється центром зайнятості відповідно до закону.

Реєстрація проводиться за умови пред'явлення паспорта громадянина України або тимчасового посвідчення громадянина України, облікової картки платника податків, трудової книжки (цивільно-правового договору чи документа, який підтверджує період зайнятості), а в разі потреби також військового квитка, диплома або іншого документа про освіту.

Як встановлено, ОСОБА_1 при зверненні до апелянта надано всі необхідні документи, зокрема трудову книжку.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, у спірних правовідносинах відповідач - суб'єкт владних повноважень не довів правомірність оскаржуваного рішення та не з'ясував у повній мірі, зокрема, шляхом отримання відомостей з Державного реєстру загальнообов'язкового державного страхування (з якого вбачається, що факт зайнятості ОСОБА_1 на час звернення до відповідача був відсутній), щоб довести недійсність припинення трудового договору між ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Враховуючи встановленні обставини та наявні у матеріалах справи докази колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлений позов слід задовольнити частково, а саме: визнати протиправним та скасувати рішення від 23 травня 2018 року Хустської міськрайонної філії Закарпатського обласного центру зайнятості у відмові в наданні статусу безробітної ОСОБА_1 та зобов'язати Хустську міськрайонну філію Закарпатського обласного центру зайнятості повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання статусу безробітної з дати звернення, а саме - з 23 травня 2018 року.

Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 241, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Хустської міськрайонної філії Закарпатського обласного центру зайнятості - залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року в справі № 807/643/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук