Справа № 0340/1500/18
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/3705/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Шевчук С.М.

з участю секретаря судового засідання: Олійник А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро фонд» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року (ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження Плахтій Н.Б. м. Луцьку) за адміністративним позовом Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро фонд» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року Волинське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - відділення Фонду, позивач) звернулося в суд із зазначеним позовом, в якому просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро фонд» (далі - ТзОВ «Агро фонд») адміністративно-господарські санкції та пеню в сумі 93 835,04 грн, в тому числі адміністративно-господарських санкцій в розмірі 87 925,90 грн та пені у розмірі 5 909,12 грн

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не виконано нормативу з працевлаштування осіб, які визнані інвалідами, що є порушенням ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09.10.2018 адміністративний позов було задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТзОВ «Агро фонд» подало апеляційну скаргу, в якій через невідповідність висновків суду обставинам справи просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09.10.2018 та прийняти постанову, якою відмовити відділення Фонду захисту інвалідів у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивачем пропущено строк звернення до суду відповідно до ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки датою виникнення підстав для звернення позивача до суду є 16.04.2018, а не дата подання ТзОВ «Агро Фонд» звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017 рік, зокрема 18.07.2018, як стверджує позивач.

Згідно п.3 ч.1 та ч.2 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що в період з 21.06.2018 по 22.06.2018 Головним управлінням Держпраці у Волинській області було проведено позапланову перевірку додержання ТзОВ «Агро Фонд» вимог законодавства про зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, за результатами якої складено акт №04-404/80 від 22.06.2018.

Перевіркою встановлено, що ТзОВ «Агро Фонд» не зареєстроване у відділені Фонду, у 2016 та 2017 роках товариством не подавалося звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за формою 10-ПІ, середньооблікова кількість штатних працівників за 2017 рік становила 81 особу, з них середньооблікова чисельність фактично працюючих інвалідів 1 особа (ОСОБА_2, інвалід ІІІ групи), норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів становить 3 особи. Також, зазначено, що на день проведення перевірки, у товаристві працює 3 працівники з інвалідністю: ОСОБА_3, інвалід ІІІ групи, дата прийняття на роботу 21.06.2018, ОСОБА_4, інвалід ІІІ групи, дата прийняття на роботу 22.06.2018 та ОСОБА_2, інвалід ІІІ групи, дата прийняття на роботу 01.15.2015.

За результатами проведеної перевірки, Головним управлінням Держпраці у Волинській області було винесено припис про усунення виявлених порушень №04/404/80/35 від 22.06.2018, яким зобов'язано ТзОВ «Агро Фонд» в строк до 22.07.2018 зареєструватися у відділені Фонду, щороку подавати звіти про зайнятись та працевлаштування осіб з інвалідністю, виконувати норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників.

На виконання вимог припису №04/404/80/35 від 22.06.2018 ТзОВ «Агро Фонд» 10.07.2018 було подано позивачу заяву про реєстрацію роботодавця у відділенні Фонду, а 18.07.2018 за вхідним №2494 звіт форми №10-ПІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017 рік, у якому відображено, що середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу у 2017 році становила 81 особа (рядок 01 звіту), з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, становила 1 особу (рядок 02 звіту), якою є ОСОБА_2, інвалід 3 групи, яка прийнята на роботу 01.10.2015. При цьому, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», 3 особи (рядок 03 звіту), фонд оплати праці штатних працівників відповідача у 2017 році становив 3561,00 тис. грн. (рядок 04 звіту).

Відповідно до розрахунку вартості робочого місця, розміру сплати адміністративно-господарських санкцій та пені, які належить сплатити до Державного бюджету Горохівського району за 2017 рік, сума адміністративно-господарських санкцій визначена в розмірі 87 925,90 грн., а також нарахована пеня у розмірі 5 909,12 грн.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що ТзОВ «Агро Фонд» у 2017 році не виконало вимоги Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» в частині вжиття своєчасних заходів, спрямованих на працевлаштування інвалідів, а тому нараховані адміністративно-господарській санкції за невиконання нормативу з працевлаштування інвалідів в сумі 87925,92 грн та пеня в сумі 5909,12 грн підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі. Щодо строку звернення, суд першої інстанції вказав, що такий не був пропущений з огляду на те, що ТзОВ «Агро Фонд» не було зареєстроване у відділенні Фонду у 2016-2017 роках та не подавало звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за формою 10-ПІ, а відтак в даному випадку строк звернення позивача до суду необхідно рахувати саме з моменту подання відповідачем звіту «Про зайнятість та працевлаштування інвалідів», в якому були підтверджені встановлені перевіркою дані.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", Господарським кодексом України, Інструкцією щодо заповнення форми № 10-ПІ (річна) "Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів", затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України №42 від 10.02.2007, Законом України "Про зайнятість населення", наказом Міністерства соціальної політики України "Про затвердження форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" та Порядку її подання" №316 від 31.05.2013, Порядком нарахування пені та її сплати, затвердженого наказом Мінпраці України № 223 від 15.05.2007, Порядком подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №70 від 31.01.2007.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основи соціальної захищеності інвалідів в Україні, рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами гарантує та визначає Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» № 875-XII від 21.03.1991 (далі - Закон №875-XII).

Відповідно до ст. 17 Закону №875-XII, з метою реалізації творчих і виробничих здібностей інвалідів та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.

Підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів, у разі необхідності, створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування інвалідів, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей інваліда.

Згідно ч. 3 ст. 18 цього Закону, підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За змістом ст. 19 Закону №875-XII, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць, виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Згідно ч. 9 ст. 19 Закону №875-XII, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю. Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативів робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Статтею 20 Закону №875-XII передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порядок подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №70 від 31.01.2007 (далі - Порядок №70), визначає процедуру подання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, що використовують найману працю, в яких за основним місцем роботи працює вісім і більше осіб (далі - роботодавці), звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів відділенням Фонду соціального захисту інвалідів та інформації про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів - центру зайнятості.

Пунктом другим Порядку №70 передбачено, що звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Згідно п. 3.3 Інструкції щодо заповнення форми № 10-ПІ (річна) "Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів", затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України №42 від 10.02.2007, у рядку 03 відображається кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених роботодавцем, відповідно до нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів, установленого ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні". Показник рядка 03 визначається для роботодавців, у яких працює від 25 осіб, шляхом множення показника рядка 01 на 4 %, а для роботодавців, у яких працює від 8 до 25 осіб, він дорівнює 1 особі.

За змістом ч.4 ст.20 Закону №875-XII, адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому, до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Згідно ч.1, 2 ст.218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

В силу положень ч. 3, ч. 5 ст. 19 Закону №875-XII, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону. Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

Таким чином, аналіз вищевказаних норм чинного законодавства дає підстави дійти висновку, що створення робочого місця для працевлаштування інваліда не вважається виконанням нормативу.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону України «Про зайнятість населення», роботодавці зобов'язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Отже, своєчасно та в повному обсязі надавши інформацію про попит на вакансії підприємство фактично вживає усіх залежних від нього передбачених законом заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 26.06.2018 (справа №806/1386/17) та в силу положень ч. 5 ст. 242 КАС України враховується при вирішенні цієї справи.

Суд звертає увагу, що за відсутності вказаної інформації центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, фактично позбавлений можливості виконувати завдання та функції, покладені на нього ст. 22 Закону України "Про зайнятість населення". Водночас відсутність інформації про наявність вільних робочих місць для працевлаштування інвалідів унеможливлює працевлаштування останніх до роботодавців.

Подання форми звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" врегульовано наказом Міністерства соціальної політики України "Про затвердження форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" та Порядку її подання" №316 від 31.05.2013 (далі Порядок №316).

Пунктом 5 розділу І Порядку №316 передбачено, що форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії (й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Разом з тим, відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів того, що він вжив залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення, яке полягає у не забезпеченні середньооблікової чисельності працюючих інвалідів відповідно до установленого нормативу у 2017 році.

При цьому, з листа Горохівської районної філії Волинського обласного центру зайнятості №667/21/03-18 від 24.07.2018 видно, що ТзОВ «Агро Фонд» протягом 2017 року до центру зайнятості звітності форми 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії), про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів, а також про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів не подавалась.

Щодо строку звернення до суду з даним позовом, яка викладена в правових позиціях Верховним судом України у постанові від 21.02.2011 (справа №21-9а11) та Верховним Судом у постановах від 06.02.2018 (справа № 811/2242/15), від 21.02.2018 (справа №813/1897/17), від 05.07.2018 (справа №809/1933/16), колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1-2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.

Проте, як було встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ТзОВ «Агро Фонд» звіт форми №10-ПІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017 рік подано відділенню Фонду 18.07.2018 за вхідним №2494 після проведення перевірки та винесення припису, а відтак в даному випадку строк звернення позивача до суду необхідно обчислювати саме з моменту його подання, в якому були підтверджені дані, встановлені перевіркою.

Колегія суддів не бере до уваги покликання відповідача на правові позиції Верховного Суду, про що вірно вказав суд першої інстанції, оскільки у вказаних правових позиціях висловлено, що саме з 16 квітня відповідного року у контролюючого органу виникає право на стягнення несплачених підприємством самостійно сум санкцій у судовому порядку та у вказаних справах звіт форми №10-ПІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів був поданий відповідно до вимог п. 2.1 Інструкції щодо заповнення форми № 10-ПІ (річна звітність) «Звіт зайнятість і працевлаштування інвалідів», а у даній справі звіт форми №10-ПІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017 рік подано у відділення Фонду 18.07.2018 на виконання припису №04/404/80/35 від 22.06.2018.

Отже, в обсязі всіх обставин справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції пре те, що строк звернення до адміністративного суду, встановлений ч.2 ст.122 КАС України відділення Фонду про стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій у розмірі 87 925,92 грн та пені 5 909,12 грн задоволені судом першої інстанції обґрунтовано.

Згідно ч.1 ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному з'ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро фонд» залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року по справі № 0340/1500/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук