Справа № 826/11809/17
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 січня 2019 року № 826/11809/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1 )
доГоловного управління ДФС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19,Київ, 04655, )
провизнання протиправним та скасування рішення в частині,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 54414-13 від 02.06.2017 року в частині.

В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено, що відповідачем невірно розраховано суму податку, що підлягає сплаті.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.09.2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

В судових засіданнях представником позивача позовні вимоги підтримано повністю.

Представником відповідача щодо задоволення позову заперечено з підстав викладених у письмових запереченнях на позов.

Враховуючи, що матеріали справи у достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, відсутність потреби у заслуховуванні свідків чи експерта, за письмовим клопотанням представників позивача, судом ухвалено продовжувати розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружним адміністративним судом м. Києва встановлено наступне.

ОСОБА_1, відповідно до наданих копії свідоцтва про право власності, належать домоволодіння, загальною площею 610,2кв.м., що знаходяться в с. Солочин, Свалявський район, Закарпатської області.

Головним управлінням ДФС у м. Києві 02.06.2017 року винесено податкове повідомлення-рішення № 54414-13, яким позивачу нараховано зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується власниками фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості, за 2016 рік в розмірі 33408,56грн.

Не погодившись із винесеним Головним управлінням ДФС у м. Києві податковим повідомлення-рішенням, позивачем подано скаргу до Державної фіскальної служби України.

Позивач вважає зазначене податкове повідомлення-рішення протиправним, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єкти вному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків встановлені статтею 200 Податкового кодексу України.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року N 71-VIII, набрав чинності з 01 січня 2015 року, (далі - Закон N 71-VIII) запроваджено місцевий податок, зокрема податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункт 266.1 статті 261 Податкового кодексу України).

Відповідно до положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

За змістом підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об'єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об'єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України).

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості з урахуванням таких особливостей:

- за наявності у власності платника податку одного об'єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, та пільги органів місцевого самоврядування з неоподатковуваної площі таких об'єктів (у разі її встановлення) та відповідної ставки податку;

- за наявності у власності платника податку більше одного об'єкта житлової нерухомості одного або різних типів, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об'єктів, зменшеної згідно з підпунктом 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, та пільги органів місцевого самоврядування з неоподатковуваної площі таких об'єктів (у разі її встановлення), та відповідної ставки податку.

Відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об'єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Підпункт 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України надає право сільським, селищним, міським радам встановлювати пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об'єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об'єктів житлової нерухомості для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

За змістом підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об'єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб не надаються на об'єкт/об'єкти оподаткування, якщо площа такого/таких об'єкта/об'єктів перевищує п'ятикратний розмір неоподатковуваної площі, затвердженої рішенням органів місцевого самоврядування.

Згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об'єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

ґ) за наявності у власності платника податку об'єкта (об'єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а"-"г" цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об'єкт житлової нерухомості (його частку).

Відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується, зокрема, для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів.

Як вбачається із змісту заперечень, наданих відповідачем, спірним податковим повідомленням-рішенням нараховано податок на нерухомість, відносно домоволодіння, загальною площею 610,2кв.м., що знаходяться в с. Солочин, Свалявський район, Закарпатської області, що належать позивачу на праві власності.

Відповідно до рішення Солочинівської сільської ради Свалявського району Закрпатської області (п'ятдесят шоста сесія IV скликання) від 30.01.2015 року «Про місцеві податки та збори», встановлено ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в с. Солочин, Свалявський район, Закарпатської області. Ставка податку встановлена для фізичних осіб об'єкту житлової нерухомості в відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.м. бази оподаткування в розмірі 0,1%

З огляду на викладене, нарахована позивачу у цій справі сума податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік, становить 25 675,50 грн., а не 33408,56грн., як це встановлено спірним податковим повідомленням-рішенням.

Так, розрахунок податку здійснюється наступним чином: 1,378грн. (ставка податку) *490,2 кв.м (610,2 м.. кв. (площа житлової нерухомості) - 120м. кв. (пільга, передбачена абз. «б» пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України) + 25000 (збільшення суми податку у відповідності до підпункту 266.7.1 "ґ" пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України).

Як вбачається із розрахунку податкового зобов'язання, наведеного податковим органом у письмових запереченнях, відповідачем, при здійсненні розрахунку розміру податку, допущено ряд помилок, а саме:

- невірно визначено площу об'єкта оподаткування, зокрема, податковим органом не враховано пільгу, передбачену абз. «б» пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України, та не зменшено площу нерухомого майна;

- невірно визначено ставку податку.

Щодо розміру ставки податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, суд зазначає наступне.

Як зазначено відповідачем, органом місцевого самоврядування визначено, що ставка податку встановлена для фізичних осіб для об'єкту житлової нерухомості в відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.м. бази оподаткування в розмірі 0,1%.

Статтею 38 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" передбачено, що з 1 січня 2016 року встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 1378 гривень, отже, ставка податку на нерухоме майно, що складає 0,1 %, становить 1,378 грн., а не 13,78 грн., як про це зазначає відповідач.

З огляду на викладене, суд погоджується із доводами позивача щодо хибного розрахунку зобов'язання з податку на нерухомість відмінне від земельного, здійсненого податковим органом, а відтак, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.06.2017року № 54414-13, в частині нарахування зобов'язання на суму 7 733,06 грн.

3. Стягнути солідарно з Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань понесені ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 640,00грн.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Н.М. Клименчук