Справа № 520/11784/18
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2019-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2019 р. № 520/11784/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лук'яненко М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022) про стягнення заборгованості та компенсації,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- стягнути з Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 з 01.01.2016 року по 31.10.18 року різницю між виплаченою пенсією у 70% та основним розміром у 86% грошового забезпечення за займаною посадою;

- звернути до негайного виконання рішення, щодо стягнення з Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 всієї суми заборгованості при сплаті різниці між виплаченою пенсією у 70% та основним розміром у 86% грошового забезпечення за займаною посадою;

- встановити судовий контроль за виконанням постановленого рішення в частині зобов'язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату з 01.01.2016 року по 31.10.18 року різниці між виплаченою пенсією у 70% та основним розміром у 86% грошового забезпечення за займаною посадою з урахуванням раніше проведених виплат;

- керуючись ч.2 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", ст. 5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" зобов'язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 компенсацію в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми заборгованості при сплаті різниці між виплаченою пенсією у 70% та основним розміром у 86% грошового забезпечення за займаною посадою.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 06.11.1995 року він звільнений з органів внутрішніх справ у зв'язку з виходом на пенсію, яка призначена йому за вислугу років, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.03.2018 року, яке набрало законної сили 14.05.2018 року визнано протиправною діяльність ГУ ПФУ в Харківській області щодо перерахунку пенсії та зобов'язано Пенсійний фонд провести перерахунок пенсії в розмірі 86% від суми грошового забезпечення з 01.01.2016 року з урахуванням проведених виплат. Однак, наразі рішення суду не виконано. Позивач вважає такі дії незаконними, оскільки вони порушують його право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою суду від 26.12.2018 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу 03.01.2019 року, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Представником відповідача 15.01.2019 року надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначивши, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.03.2018 року по справі №820/91/18 не містить вказівку на дату 01.01.2016 року. Крім того, зазначив, що пунктом 3 Порядку №159 встановлено вичерпний перелік грошових доходів, що підлягають компенсації разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і які не мають разового характеру. Оскільки недоотримана сума пенсії являється разовим доходом, який в свою чергу не включено до переліку грошових доходів, що підлягають компенсації, які одержують громадяни в гривнях на території України, а тому дана вимога є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.03.2018 року по справі №820/918/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною діяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області при перерахунку пенсії ОСОБА_1, щодо зменшення основного розміру пенсії з 86% грошового забезпечення за займаною посадою до 70%. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 за основним розміром пенсії у 86% грошового забезпечення за займаною посадою.

Вищевказане рішення набрало законної сили 14.05.2018 року.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.03.2018 року по справі №820/11784/18 ОСОБА_1 видано виконавчий лист.

25.06.2018 року постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Іваницькою А.О. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №820/918/18 від 08.06.2018 року.

24.10.2018 року постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Панкратовою М.А. за невиконання рішення суду накладено штраф на боржника, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області у розмірі 5100 грн.

Як встановлено з матеріалів справи, 05.06.2018 року позивач особисто звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області з письмовим запитом.

Листом від 25.06.2018 року №3679/0-14 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повідомило позивача, що на виконання постанови Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06.10.2017 року по справі №623/1875/17 головним управлінням здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 року, з урахуванням довідки про розмір грошового забезпечення від 17.05.2017 року №100/18622, виданої ліквідаційною комісією ГУМВС України в Харківській області. Загальний розмір пенсії після проведеного перерахунку становить 5033,27 грн.

У зв'язку із тим, що лист відповідача від 25.06.2018 року не містив інформації щодо невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.03.2018 року по справі №820/11784/18 позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

24.08.2018 року листом №4459/0-14 відповідач повідомив позивача, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.03.2018 року по справі №820/918/18 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі 86% грошового забезпечення. Розмір пенсії після проведеного перерахунку, з 01.01.2016 року становить 6183,73 грн. Різниця пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року виплачуватиметься згідно із законодавством.

Крім того, не отримавши повної відповіді на запитувану інформацію, а саме: щодо виплати різниці пенсії після перерахунку за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.03.2018 року у 2018 році, позивач втретє звернувся до відповідача.

Листом від 24.10.2018 року №5247/0-14 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повідомило позивача, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.03.2018 року по справі №820/918/18 Головним управлінням здійснено перерахунок з 01.01.2016 року в розмірі 86% грошового забезпечення. Різниця пенсії за період з 01.01.2016 року по 30.04.2018 року буде виплачуватись у порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України "Про питання погашення заборгованості пенсійних виплат за рішенням суду" від 22.08.2018 року №649. З жовтня поточного року пенсійні виплати будуть здійснюватись в розмірі, обчисленому за рішенням суду.

За правилами частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки судовим рішенням у справі №820/918/18 за позовом ОСОБА_1 вже встановлені обставини щодо протиправної діяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області при перерахунку пенсії ОСОБА_1 щодо зменшення основного розміру пенсії з 86% грошового забезпечення за займаною посадою до 70%, та зобов'язано Головне управління провести перерахунок пенсії, враховуючи положення ч.1 ст. 78 КАС України, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Тобто, вищевказаним рішенням установлено беззаперечне право позивача на отримання пенсії у розмірі 86%, відтак вимога позивача про виплату йому різниці між виплаченою пенсією у 70% та основним розміром у 86% грошового забезпечення за займаною посадою підлягає задоволенню.

Щодо посилання представника відповідача у його відзиві на адміністративний позов від 15.01.2019 року про безпідставність посилань позивача щодо виплати йому різниці за період з 01.01.2016 року по 31.10.2018 року, оскільки рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.03.2018 року не містило вказівку на дату з 01.01.2016 року, суд зазначає, що орган Пенсійного фонду неодноразово у своїх листах позивачу посилався на періоди перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, з 01.01.2016 року по 30.04.2018 року.

Крім того, згідно наданого розрахунку на доплату пенсії, судом встановлено, що відповідачем здійснено розрахунок пенсії ОСОБА_1 за період з травня 2018 року по вересень 2018 року.

Разом з тим, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області у своєму листі від 24.10.2018 року №5247/0-14, зазначив, що з жовтня місяця поточного року ним будуть здійснені пенсійні виплати позивачу в розмірі, обчисленому за рішенням суду.

Таким чином, відповідач сам зазначає, що пенсія з 01.01.2016 року є невиплаченою, доказів виплати позивачу перерахованої пенсії до суду надано не було.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд зазначає, що зобов'язання відповідача виплатити позивачу різницю між нарахованою та отриманою ним пенсією з 01.01.2016 року по 31.10.2018 року, є належним способом відновлення порушеного права позивача, а також слугуватиме меті усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, з огляду на наступне.

Суд враховує судову практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об'єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що задоволення позовних вимог щодо зобов'язання відповідача виплатити різницю між нарахованою та отриманою ним пенсією з 01.01.2016 року по 31.10.2018 року, є дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області керуючись ч.2 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", ст. 5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виплатити ОСОБА_1 компенсацію в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми заборгованості при сплаті різниці між виплаченою пенсією у 70% та основним розміром у 86% грошового забезпечення за займаною посадою, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

За правилами ч.ч. 1 , 4 ст. 5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

У разі якщо кошти за рішенням суду не перераховані стягувачу з відповідного рахунка органу державної виконавчої служби протягом десяти днів з дня надходження всіх необхідних для цього документів та відомостей, стягувачу виплачується компенсація в розмірі, встановленому частиною першою цієї статті, за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Системно аналізуючи положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", як на підставу виплати позивачу компенсації в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми заборгованості, суд зазначає, що дана вимога позивача задоволенню не підлягає через наступне.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.03.2018 року по справі №820/918/18 визнано протиправною діяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області при перерахунку пенсії ОСОБА_1, та зобов'язано провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 за основним розміром пенсії у 86% грошового забезпечення за займаною посадою.

Суд зазначає, що право позивача на отримання компенсації в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду виникає лише в разі прийняття відповідного рішення про стягнення.

Питання щодо стягнення різниці між виплаченою пенсією у 70% та основним розміром у 86% грошового забезпечення за займаною посадою судом при розгляді справи №820/918/18 не вирішувалось.

Про стягнення коштів позивач звернувся лише зараз в рамках розгляду даної справи, а тому відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Позивачем не доведено суду законних та обґрунтованих підстав для отримання ОСОБА_1 компенсації від несплаченої суми пенсії.

Щодо позовної вимоги про звернення до негайного виконання рішення, щодо стягнення з Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 всієї суми заборгованості при сплаті різниці між виплаченою пенсією у 70% та основним розміром у 86% грошового забезпечення за займаною посадою, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено негайне виконання рішення суду щодо присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Таким чином, суд вважає за необхідне звернути до негайного виконання дане рішення суду в частині виплати позивачу різниці між виплаченою пенсією у 70% та основним розміром у 86% грошового забезпечення за займаною посадою у межах суми за один місяць.

Щодо позовної вимоги про встановлення судового контролю за виконанням постановленого рішення в частині зобов'язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату з 01.01.2016 року по 31.10.18 року різниці між виплаченою пенсією у 70% та основним розміром у 86% грошового забезпечення за займаною посадою з урахуванням раніше проведених виплат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов'язком суду, а також приписи статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України щодо обов'язковості судових рішень та відсутності об'єктивних обставин щодо невиконання судового рішення з боку відповідача, суд не вбачає підстав для зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення з Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 з 01.01.2016 року по 31.10.18 року різницю між виплаченою пенсією у 70% та основним розміром у 86% грошового забезпечення за займаною посадою; звернення до негайного виконання рішення суду в частині виплати позивачу різниці між виплаченою пенсією у 70% та основним розміром у 86% грошового забезпечення за займаною посадою у межах суми стягнення за один місяць.

Решта позовних вимог задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про стягнення заборгованості та компенсації - задовольнити.

Стягнути з Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 з 01.01.2016 року по 31.10.18 року різницю між виплаченою пенсією у 70% та основним розміром у 86% грошового забезпечення за займаною посадою.

Звернути до негайного виконання рішення суду в частині виплати позивачу різниці між виплаченою пенсією у 70% та основним розміром у 86% грошового забезпечення за займаною посадою у межах суми стягнення за один місяць.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.О. Лук'яненко