Справа № 826/17831/17
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Кузьмишиної О.М., Степанюка А.Г.

за участю секретаря Антоненко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 вересня 2018 року

у справі №826/17831/17 (розглянутої в порядку спрощеного позовного провадження)

за позовом ОСОБА_2

до відповідача Національного агентства з питань запобігання корупції

треті особи: заступник Міністра юстиції Янчук Артем Олександрович,

та керівник Департаменту моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції Національного агентства з питань запобігання корупції Писаренко Олександр Олександрович,

та Міністерство юстиції України

та Янчук Артем Олександрович

про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції, треті особи: заступник Міністра юстиції Янчук Артем Олександрович, керівник Департаменту моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції Національного агентства з питань запобігання корупції Писаренко Олександр Олександрович, Міністерство юстиції України, Янчук Артем Олександрович, в якому просив:

- визнання незаконною бездіяльності відповідача щодо не складення акту за результатами перевірки за листом Генеральної прокуратури України, не складення адміністративного протоколу за результатами виявлення ознак складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_7 та не здійснення заходів реагування (внесення припису) у зв'язку з виявленням бездіяльності з боку Міністра юстиції України Петренка П.Д. щодо забезпечення врегулювання такого конфлікту, а також не здійснення вчасного інформування позивача про хід та результати перевірки;

- визнання протиправними дії посадових осіб НАЗК щодо складення службової записки від 01.01.2017 №41-02/270/17, закриття вказаною запискою перевірки інформації, викладеної в листі ГПУ;

- скасування службової записки від 01.01.2017 №41-02/270/17;

- зобов'язання відповідача скласти акт у відповідності до вимог Регламенту НАЗК за результатами перевірки інформації, викладеної у листі ГПУ; скласти протокол про вчинення ОСОБА_7 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-2 КУпАП, розглянувши вказаний протокол на засіданні НАЗК та направити його до суду відповідним рішенням Національного агентства; вжити передбачених законом заходів реагування на бездіяльність Міністра юстиції України Петренка П.Д. щодо врегулювання конфлікту інтересів у діях ОСОБА_7;

- зобов'язання відповідача та голову НАЗК відкрити дисциплінарне провадження відповідно до Закону України "Про державну службу" стосовно Писаренка О.О. - керівника Департаменту (нині займає посаду заступника керівника апарату Національного агентства) та працівників НАЗК, які здійснювали перевірку інформації, викладеної в листі Генеральної прокуратури України, та розгляд запиту позивача від 13.02.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про протиправні дії та бездіяльність відповідача щодо неналежного проведення перевірки інформації про порушення посадовими особами Міністерства юстиції України вимог антикорупційного законодавства, зокрема, ОСОБА_7 під час проведення службової перевірки щодо неналежного ведення Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, за результатами якої Міністерством юстиції України було прийнято наказ про звільнення позивача з посади директора Департаменту антикорупційного законодавства та з питань юстиції і безпеки Міністерства юстиції України.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 вересня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідачем було допущено протиправну бездіяльність, а також мала місце бездіяльність посадових осіб відповідача та не вжиття ними відповідних заходів реагування.

Відповідачем та третьою особою Писаренко О.О. були подані відзиви (заперечення) на апеляційну скаргу, в яких зазначено, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги та просив скасувати рішення суду першої інстанції й прийняти нову постанову про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом при винесенні рішення норм процесуального та матеріального права.

Представники відповідача та третьої особи в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги заперечували та просили в задоволенні апеляційної скарги відмовити з огляду на її необґрунтованість та безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Згідно зі ст. 315, ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 працював на посаді директора Департаменту антикорупційного законодавства та з питань юстиції і безпеки Міністерства юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України від 28.04.2016 №2366/к було звільнено позивача із займаної посади на підставі п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про державну службу» (за порушення присяги державного службовця).

Не погоджуючись з зазначеним наказом ОСОБА_2 оскаржив його у судовому порядку.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.12.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2018, у справі №826/8164/16 позов було задоволено та поновлено ОСОБА_2 на посаді директора Департаменту антикорупційного законодавства та з питань юстиції і безпеки Міністерства юстиції України з 29 квітня 2016 року.

Водночас, в травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Генеральної прокуратури України із повідомленням про порушення посадовими особами Міністерства юстиції України вимог антикорупційного законодавства, зокрема, ОСОБА_7 під час проведення службової перевірки щодо неналежного ведення Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, за результатами якої Міністерством юстиції України було прийнято наказ про звільнення ОСОБА_2 з посади директора Департаменту антикорупційного законодавства та з питань юстиції і безпеки Міністерства юстиції України.

Як зазначив позивач, у зв'язку із початком роботи Національного агентства з питань запобігання корупції та відповідно переходом повноважень щодо складання адміністративних протоколів за відповідне адміністративне правопорушення від Генеральної прокуратури України до НАЗК, матеріали перевірки за зверненням ОСОБА_2, Генеральна прокуратура листом № 32-360 вих-16 від 31.08.2016 спрямувала до НАЗК для вирішення в межах компетенції питання про наявність підстав для складення протоколу про адміністративне правопорушення за частиною другою статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_7 та інформування Генеральну прокуратуру України про результати у встановленому порядку.

Лише 23.08.2017 листом №75-03/29927/17 Національне агентство з питань запобігання корупції повідомило ОСОБА_2, що за результатами проведеної перевірки, яку завершено 01.03.2017, у діях заступника Міністра юстиції України ОСОБА_7 під час організації та проведення службової перевірки у період з 12.04.2016 по 21.04.2016 на підставі подання Генеральної прокуратури України від 01.04.2016 №32-129вих16 встановлено конфлікт інтересів, зумовлений немайновим приватним інтересом, а саме уникнення відповідальності.

Приватний інтерес полягав у тому, що очолюючи комісію з проведення службової перевірки, ОСОБА_7 мав можливість спрямувати її роботу та свідомо приховувати свою персональну відповідальність як профільного заступника Міністра юстиції України, на якого відповідно до низки наказів Міністерства юстиції України було покладено обов'язки із здійснення координації і контролю за діяльністю структурного підрозділу.

Зазначеним листом від 23.08.2017 також було повідомлено про відсутність підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_7 за фактом порушення ним вимог статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» у зв'язку із спливом строків давності накладення адміністративного стягнення (з дня виявлення правопорушення минуло більше трьох місяців).

Керівником Департаменту моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції Національного агентства з питань запобігання корупції Писаренком О.О. 01.03.2017 складено Службову записку №41-02/290/17, якою запропоновано завершити перевірку без застосування заходів реагування з боку Національного агентства з питань запобігання корупції, як спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо складення службової записки від 01.03.2017, закриття вказаною запискою перевірки інформації, викладеної в листі Генеральної прокуратури України та з бездіяльністю відповідача щодо не складення акту за результатами перевірки за листом Генеральної прокуратури України, не складення адміністративного протоколу за результатами виявлення ознак складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_7 та не здійснення заходів реагування (внесення припису) у зв'язку з виявленням бездіяльності з боку Міністра юстиції України Петренка П.Д. щодо забезпечення врегулювання такого конфлікту, а також не здійснення вчасного інформування позивача про хід та результати перевірки, та у зв'язку із цим про зобов'язання вчинити певні дії, позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, прийшов до висновку про правомірність дій відповідача та відсутності з боку відповідача протиправної бездіяльності та протиправних дій по відношенню до позивача, та відповідно відсутності підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи виходячи з наступного.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 № 1700-VII.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Пунктом 6 частини першої статті 11 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що до повноважень Національного агентства належать здійснення моніторингу та контролю за виконанням актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має такі права: 1) одержувати в установленому законом порядку за письмовими запитами від державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, суб'єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об'єднань інформацію, необхідну для виконання покладених на нього завдань; 2) мати прямий доступ до інформаційних баз даних державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, користуватися державними, у тому числі урядовими системами зв'язку і комунікацій, мережами спеціального зв'язку та іншими технічними засобами; 3) залучати у встановленому порядку до виконання окремих робіт, участі у вивченні окремих питань науковців, у тому числі на договірній основі, працівників державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування; 4) створювати комісії та робочі групи, організовувати конференції, семінари і наради з питань запобігання і протидії корупції; 5) приймати з питань, що належать до його компетенції, обов'язкові для виконання нормативно-правові акти; 6) отримувати заяви фізичних та юридичних осіб про порушення вимог цього Закону, проводити за власною ініціативою перевірку можливих фактів порушення вимог цього Закону; 7) проводити перевірки організації роботи із запобігання і виявлення корупції в державних органах, органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування, зокрема щодо підготовки та виконання антикорупційних програм; 8) вносити приписи про порушення вимог законодавства щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, інших вимог та обмежень, передбачених цим Законом; 9) отримувати від осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, письмові пояснення з приводу обставин, що можуть свідчити про порушення правил етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, інших вимог та обмежень, передбачених цим Законом, щодо достовірності відомостей, зазначених у деклараціях осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; 10) звертатися до суду із позовами (заявами) щодо визнання незаконними нормативно-правових актів, індивідуальних рішень, виданих (прийнятих) з порушенням встановлених цим Законом вимог та обмежень, визнання недійсними правочинів, укладених внаслідок вчинення корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення; 11) затверджувати методологію оцінювання корупційних ризиків у діяльності органів влади, проводити аналіз антикорупційних програм органів влади та надавати обов'язкові для розгляду пропозиції до таких програм; 12) ініціювати проведення службового розслідування, вжиття заходів щодо притягнення до відповідальності осіб, винних у вчиненні корупційних або пов'язаних з корупцією правопорушень, надсилати до інших спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції матеріали, що свідчать про факти таких правопорушень; 12-1) складати протоколи про адміністративні правопорушення, віднесені законом до компетенції Національного агентства, застосовувати передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; 13) інші права, передбачені законом.

Крім того, главою 13-А (статті 172-4 - 172-9) КУпАП передбачені види адміністративних правопорушень, пов'язаних з корупцією та санкції за такі правопорушення.

Так, статтею 172-7 КУпАП визначено, що неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів -тягне за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів - тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дії, передбачені частиною першою або другою, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу від чотирьохсот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю строком на один рік.

Суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції». У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Статтею 221 КУпАП визначено, що судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема, 172-4 - 172-20 цього Кодексу.

Пунктом першим статті 255 КУпАП передбачено, що у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи Національного агентства з питань запобігання корупції (статті 172 4 - 172 9, 172 9-2, 188 46, 212 15, 212 21).

Відповідно до частин першої та другої статті 65 Закону України «Про державну службу» підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Частиною другою статті 74 Закону України «Про державну службу» передбачено, що дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.

Щодо частини позовних вимог про визнання незаконною бездіяльності відповідача щодо не складення акту за результатами перевірки за листом Генеральної прокуратури України, не складення адміністративного протоколу за результатами виявлення ознак складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_7 та не здійснення заходів реагування (внесення припису) у зв'язку з виявленням бездіяльності з боку Міністра юстиції України Петренка П.Д. щодо забезпечення врегулювання такого конфлікту, а також не здійснення вчасного інформування позивача про хід та результати перевірки; визнання протиправними дії посадових осіб НАЗК щодо складення службової записки від 01.01.2017 №41-02/270/17, закриття вказаною запискою перевірки інформації, викладеної в листі ГПУ колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для їх задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, наказу №2366/к від 28.04.2016 передував наказ Міністра юстиції «Про проведення службової перевірки» від 13.04.2016 №1638/к та утворення Комісії для проведення службової перевірки щодо обставин неналежного ведення Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення з метою об'єктивної перевірки обставин, викладених у поданні.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.12.2017 залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2018 у справі №826/8164/16 було визнано протиправними дії Міністра юстиції України щодо утворення Комісії та дії Комісії щодо складення довідки від 21.04.2016 за результатами службової перевірки щодо обставин неналежного ведення Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, стосовно ОСОБА_2

Позовні вимоги ОСОБА_2 побудовані на твердженнях, що Національне агентство неналежним чином розглянуло лист Генеральної прокуратури від 31.08.2016 № 32-360 вих-16, а саме - не встановило склад адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_7 та не склало у зв'язку з ним відповідного акту та протоколу.

Натомість, такі твердження апелянта не відповідають обставинам справи та не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Так, у зв'язку з надходженням на розгляд листів Генеральної прокуратури України від 31.08.2016 № 32-360 вих-16 та від 16.09.2016 № 32-396 вих-16, у яких містилась інформація про можливе порушення заступником Міністра юстиції України ОСОБА_7 вимог Закону України «Про запобігання корупції», уповноваженою особою Національного агентства розпочато збирання фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку може бути встановлено наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного прийняття рішення щодо дотримання зазначеною особою вимог Закону України «Про запобігання корупції» щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.

З метою всебічного, повного та об'єктивного з'ясування вказаних обставин, а також на підставі зібраних матеріалів Генеральної прокуратури України, Національним агентством направлені відповідні листи до Міністерства юстиції України для надання копій документів та інформації, заступника Міністра юстиції України ОСОБА_7 для надання пояснень, громадянина ОСОБА_2 для надання пояснень.

Від Міністерства юстиції України листом від 13.10.2016 -V 35120/17330- 0-26-16/1 отримано копію акту службового розслідування стосовно подання Генеральної прокуратури України від 06.07.2016 -V 32-28вих-16 з метою встановлення причин та умов, що сприяли невиконанню ОСОБА_7 вимог Закону України «Про запобігання корупції».

У встановленому порядку відібрані пояснення ОСОБА_2 (29.09.2016) щодо порушеного питання.

Згідно з матеріалами, 19.05.2017 (вх. №105277-16) до Генеральної прокуратури України надійшло звернення ОСОБА_2 з додатками на 148 аркушах від 16.05.2016 про правопорушення, пов'язані з корупцією, зокрема, стосовно наявності підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення за частиною другою статті 172-7 КУпАП.

Слід зауважити, що до 15.08.2016 року (день початку роботи Національного агентства) Генеральна прокуратура України, отримавши повідомлення ОСОБА_2 від 16.05.2018 про правопорушення пов'язане з корупцією мала повноваження, за наявності підстав, вирішити питання про спадання протоколу про адміністративне правопорушення за частиною другою статті 172-7 Кодекс України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП) стосовно заступника Міністра юстиції України ОСОБА_7

Право та можливість складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 172-7 КУпАП прокурори втратили відповідно до абзацу четвертого розділу II Закону України від 12.02.2015 № 198- VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення діяльності Національного антикорупційного бюро України та Національного агентства з питань запобігання корупції» (із змінами).

За наданими матеріалами, відповідно до частини третьої статті 65 Закону України «Про запобігання корупції» Генеральною прокуратурою України як спеціально уповноваженим суб'єктом у сфері протидії корупції, до Міністерства юстиції України було надіслано подання від 06.07.2017 № 32-286вих-16, згідно з яким вимагалось призначити проведення службового розслідування з метою встановлення причин і умов, що сприяли невиконанню вимог Закону України «Про запобігання корупції» заступником Міністра юстиції України ОСОБА_7 та іншими службовими особами, вжити заходи реагування, у тому числі щодо усунення порушень. Це свідчить в свою чергу про встановлення Генеральною прокуратурою України факту недотримання, зокрема, заступником Міністра юстиції України ОСОБА_7 вимог статті 28 Закону України «Про запобігання корупції».

Враховуючи, що відповідне подання Генеральної прокуратури України вносилось Міністерству юстиції України на підставі частини третьої статті 65 Закону України «Про запобігання корупції» (після встановлення порушення), з метою виявлення причин і умов, що сприяли невиконанню вимог Закону України «Про запобігання корупції» заступником Міністра юстиції України ОСОБА_7 станом на 06.07.2016 Генеральною прокуратурою України вже було встановлено факт порушення заступником Міністра юстиції України ОСОБА_7 вимог цього Закону.

Відтак, Генеральна прокуратура України повинна була протягом трьох місяців з дня надходження скарги ОСОБА_2 скласти протокол про адміністративне правопорушення передбачене статтею 172-7 КУпАП, стосовно заступника Міністра юстиції України ОСОБА_7

Однак, всупереч вимогам КУпАП цього зроблено не було. Натомість Генеральна прокуратура України лише 31.08.2016 після спливу строків, передбачених статтею 38 КУпАП листом № № 32-360вих-16 спрямувала до Національного агентства матеріали за зверненням для вирішення в межах компетенції питання про наявність підстав для складення протоколу про адміністративне правопорушення за частиною другою статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини третьої статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути складено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

За приписами пункту 7 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

За таких умов, строк накладення адміністративного стягнення у даному випадку закінчився 19.08.2016.

У зв'язку з цим, за результатами здійснення моніторингу та контролю за виконанням актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності заступника Міністра юстиції України ОСОБА_7 уповноваженою особою Національного агентства було встановлено наявність в його діях конфлікту інтересів, проте відсутні підстав и для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_7 за фактом порушення ним вимог статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», у зв'язку зі збігом строку давності накладення адміністративного стягнення.

01 березня 2017 року вищевказану перевірку завершено без застосування відповідних заходів реагування з боку Національного агентства як спеціального уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в задоволенні зазначених позовних вимог має бути відмовлено.

В частині позовних вимог про зобов'язання відповідача скласти акт у відповідності до вимог Регламенту НАЗК за результатами перевірки інформації, викладеної у листі ГПУ; скласти протокол про вчинення ОСОБА_7 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-2 Кодексу, розглянувши вказаний протокол на засіданні НАЗК та направити його до суду відповідним рішенням Національного агентства; вжити передбачених законом заходів реагування на бездіяльність Міністра юстиції України Петренка П.Д. щодо врегулювання конфлікту інтересів у діях ОСОБА_7 також має бути відмовлено, оскільки вони є похідними вимогами.

В свою чергу позовні вимоги про зобов'язання відповідача скласти акт у відповідності до вимог Регламенту НАЗК за результатами перевірки інформації, викладеної у листі Генеральної прокуратури України, скласти протокол про вчинення ОСОБА_7 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-2 Кодексу, розглянувши вказаний протокол на засіданні НАЗК та направити його до суду відповідним рішенням Національного агентства; вжити передбачених законом заходів реагування на бездіяльність Міністра юстиції України Петренка П.Д. щодо врегулювання конфлікту інтересів у діях ОСОБА_7, не підлягають задоволенню, з огляду на те, що це є виключною компетенцією Національного агентства з питань запобігання корупції.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 11 Закону України «Про запобігання корупції» до повноважень Національного агентства належить, в тому числі, здійснення моніторингу та контролю за виконанням актів законодавства з питань етичної поведінки та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має такі права: одержувати в установленому законом порядку за письмовими запитами від державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, суб'єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об'єднань інформацію, необхідну для виконання покладених на нього завдань (пункт 1); втримувати від осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, письмові пояснення з приводу обставин, що можуть свідчити про порушення правил етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, інших вимог та обмежень, передбачених цим Законом, щодо правомірності відомостей, зазначених у деклараціях осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (пункт 9); складати протоколи про адміністративні правопорушення, віднесені законом до компетенції Національного агентства (пункт 121).

Статтею 13 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що уповноваженими особами Національного агентства є Голова та члени Національного агентства, а також уповноважені Національним агентством посадові особи.

Таким чином, окремі повноваження Національного агентства як колегіального органу статтею 13 Закону делеговані уповноваженим особам Національного агентства.

При цьому варто зазначити, що главою 13-А (статті 172-4 - 172-9) КУпАП передбачено види адміністративних правопорушень, пов'язаних з корупцією, та санкції за такі правопорушення.

Так статтею 172-7 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.

Також статтею 188-46 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за невиконання законних вимог (приписів) Національного агентства з питань запобігання корупції щодо усунення порушень законодавства цро запобігання і протидію корупції, ненадання інформації, документів, а також порушення встановлених законодавством строків їх надання, надання завідомо недостовірної інформації або не у повному обсязі.

Крім того, частиною першою статті 254 КУпАП встановлено, що про вчиненя адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою.

Отже, факт вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, фіксується уповноваженою особою Національного агентства в протоколі про адміністративне правопорушення.

Також частиною другою статті 251 КУпАП встановлено, що обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, твердження позивача про те, що у разі наявності в діях особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ознак адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, Національному агентству необхідно проводити перевірку відповідно то вимог Регламенту Національного агентства та за результатами неї складати передбачені таким Регламентом документи, є помилковими та такими, ще не заповідають антикорупційному законодавству.

Вирішуючи справу в частині позовних вимог ОСОБА_2, які стосуються дисциплінарного провадження, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність конкретних фактів, які б свідчили про вчинення посадовими особами Національного агентства дисциплінарних проступків. Позивач необґрунтовано резюмував, що посадові особи Департаменту моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень щодо запобігання корупції неналежно виконали свої посадові обов'язки. Згідно зі статтею 65 Закону України «Про державну службу», підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття тішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Частиною другою цієї ж статті встановлено, що дисциплінарними проступками є, зокрема, невиконання або неналежне виконання посадових зв'язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень. При цьому, за частиною другою статті 74 Закону України «Про державну службу» дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. У зв'язку з відсутністю конкретних фактів, які б свідчили про вчинення посадовими особами Національного агентства дисциплінарних проступків, підстав для відкриття дисциплінарного провадження стосовно працівників Національного агентства немає.

Відповідно до зазначених позовних вимог позивач фактичного просить суд встановити факт наявності адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_7, однак це не є адміністративною справою у відповідності до норм статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням норм частини першої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України.

В частині позовних вимог про зобов'язання відповідача та голову НАЗК відкрити дисциплінарне провадження відповідно до Закону України "Про державну службу" стосовно Писаренка О.О. - керівника Департаменту (нині займає посаду заступника керівника апарату Національного агентства) та працівників НАЗК, які здійснювали перевірку інформації, викладеної в листі Генеральної прокуратури України, та розгляд запиту позивача від 13.02.2017, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 65 Закону України «Про державну службу» підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарними проступками є: 1) порушення Присяги державного службовця; 2) порушення правил етичної поведінки державних службовців; 3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; 4) дії, що шкодять авторитету державної служби; 5) невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; 6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення; 8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця; 9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; 10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; 11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення; 12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; 14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення; 15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.

Частиною другою статті 74 Закону України «Про державну службу» передбачено, що дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.

Відповідачем під час розгляду справи було повідомлено про відсутність конкретних фактів, які б свідчили про вчинення посадовими особами Національного агентства дисциплінарних проступків, підстав для відкриття дисциплінарного провадження стосовно працівників Національного агентства немає, а тому відсутні підстави для задоволення зазначених позовних вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством та ним та його посадовими особами не було допущено протиправної бездіяльності, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 має бути відмовлено повністю.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачами в даному випадку виконано.

Доводи викладені в апеляційній скарзі позивача є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону.

У своїй апеляційній скарзі позивач не навів фактів, яким чином Національне агентство порушило його законні права та інтереси, чи його право на обґрунтовану відповідь, з огляду на своєчасну відповідь на запит позивача, за таких обставин, відсутність порушеного права позивача є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Також колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на порушення відповідачем права позивача на громадський контроль й моніторинг, оскільки в межах звернення позивачем було отримано обґрунтовану відповідь в межах закону.

Так згідно зі статтею 38 Конституції України «громадяни мають право брати участь в управлінні державними справами, у всеукраїнському та місцевих референдумах, вільно обирати і бути обраними до органів державної влади та органів місцевого самоврядування». Така конституційна норма передбачає як у теоретичному, так і в практичному контексті громадський контроль за органами державного управління і місцевого самоврядування.

Проте судом встановлено, що права позивача на громадський контроль порушені не були.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: О.М. Кузьмишина

А.Г. Степанюк

Повний текст постанови виготовлено 25 січня 2019 року.