Справа № 826/8442/17
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8442/17 Суддя (судді) першої інстанції: Федорчук А.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Ганечко О.М.,

Сорочка Є.О.,

за участю

секретаря судового засідання Кузик М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім-Італкераміка» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2018 року (прийняте в порядку спрощеного позовного провадження, cуддя Федорчук А.Б.) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім-Італкераміка» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім-Італкераміка» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 19 квітня 2017 року № та №.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що всі первинні документи, відображені у бухгалтерському обліку, оформлені належним чином, підписані сторонами договору, скріплені печатками та надані до перевірки посадовим особам податкового органу. Також апелянт стверджує, що законодавець не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання.

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

23.01.2019 до суду апеляційної інстанції від представника позивача надійшло клопотання у якому такий просить відкласти розгляд справи, оскільки постійний представник (адвокат) ТОВ «Торговий дім - Італкераміка» не може з'явитися у призначене судове засідання з особистих поважних причин, в той час як позивачу необхідно подати додаткові докази та пояснення по справі, що неможливо за таких обставин. Разом з тим, вказує, що директор ТОВ «Торговий дім - Італкераміка» не має юридичної освіти та не може представляти інтереси підприємства у суді без фахівця в області права.

Заслухавши заперечення представника ДФС у м. Києві, розглянувши дане клопотання, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення такого, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача в даній справі була Чернишова Антоніна Миколаївна, довіреність якій видана 06.06.2017 року, терміном дії на один рік (а.с.118), тобто термін дії даної довіреності закінчився.

Інших довіреностей на представлення інтересів позивача матеріали справи не містять.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що апеляційна скарга, заява про поновлення строку на апеляційне оскарження, заява про усунення недоліків апеляційної скарги подані та підписані безпосередньо самим директором ТОВ «Торговий дім - Італкераміка» Лещенком В.В., жодних доказів того, що такому надавалися юридичні послуги щодо складення та оформлення таких документів матеріали справи не містять.

Також, відсутні докази і того, що сам директор ТОВ «Торговий дім - Італкераміка» не може з'явитися у судове засідання 23.01.2019 у зв'язку з поважними та об'єктивними причинами.

Відтак, клопотання ТОВ «Торговий дім - Італкераміка» про відкладення розгляду справи є необґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в період з 16 березня 2017 року по 22 березня 2017 року на підставі наказу Головного управління ДФС у м. Києві №1932 від 16 березня 2017 року відповідно до підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України та згідно направлення №231/26-15-14-01-05 від 16 березня 2017 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім-Італкераміка» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Прайд Трейд Груп» за період з 01 листопада 2015 року по 30 листопада 2015 року, за результатами якої складено акт перевірки №122/26-15-14-01-05 від 29 березня 2017 року.

За результатами перевірки встановлено порушення:

- підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 50 088,00 грн., в т.ч. по періодам 2015 року - 50 088,00 грн.;

- пункту 198.3 та пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від'ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.24 декларації з ПДВ) в періоді, що перевірявся у сумі 143 596,00 грн., в т.ч. періодам: листопад 2015 року - 143 596,00 грн.

Контролюючим органом 19 квітня 2017 року прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім-Італкераміка» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 50 088 грн.

Також, 19 квітня 2017 року контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №002471401, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 143 596,00 грн. (сума завищення від'ємного значення).

Незгода позивача з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями зумовила його звернення до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв'язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно вимог пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Колегія суддів зазначає, що в межах даного спору слід встановити саме факт здійснення (реальність) господарських операцій між позивачем та його контрагентом з урахуванням умов спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 листопада 2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім-Італкераміка» (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Прайд Трейд Груп» (посередник) укладено договір про надання посередницьких послуг, згідно умов якого замовник доручає, а посередник зобов'язується виконати ряд певних фактичних дій з метою знаходження оптимального контрагента, готових придбати товари замовника у відповідності до умов останнього (товари та умови продажу визначені замовником у додатку 1 до даного договору. Додаток 1 є невід'ємною частиною даного договору); надати допомогу замовникові в укладенні договору купівлі-продажу між ним та покупцем.

Відповідно до статті 2 договору, посередник виконує взяті на себе зобов'язання в два етапи: І етап: пошук та знаходження покупця; ІІ етап - сприяння в укладенні договору між замовником і покупцем.

Пунктом 2.1 статті 2 договору передбачено, що порядок виконання посередником І етапу: посередник, виконуючи функції щодо пошуку покупця, зобов'язується провести відповідні маркетингові дослідження кон'юнктури ринку; використовувати власну та збирати іншу комерційну інформацію про споживачів товарів замовника; провести необхідну рекламну роботу; здійснювати переговори та листування з потенційними покупцями товарів замовника.

Посередник після знаходження покупця, який погоджується придбати товар замовника, зобов'язаний протягом 5 днів надати останньому наступну інформацію: а) найменування особи, готової в основному придбати товар замовника на умовах, зазначених у додатку 1 до даного договору; місцезнаходження покупця; зустрічні вимоги покупця за договором, що передбачається між ним та замовником; пропозиції покупця щодо порядку укладення договору між ним та замовником.

При передачі інформації замовник і посередник укладають та підписують акт здачі-приймання інформації, який свідчить про виконання зобов'язань посередника перед замовником з І етапу.

Відповідно до пункту 2.2 договору, порядок виконання посередником ІІ етапу: після надання замовнику інформації посередник зобов'язаний протягом 3 днів організувати замовнику і покупцеві зустріч для переговорів та обговорення умов майбутнього договору.

Посередник є присутнім на зустрічі замовника і покупця. Після узгодження всіх основних умов майбутнього договору між покупцем і замовником посередник зобов'язується: протягом 1 дня підготувати проект договору між замовником і покупцем; організувати зустріч замовника і покупця для підписання між ними договору.

Після підписання договору між замовником і покупцем замовник і посередник складають акт виконання останнім своїх зобов'язань з ІІ етапу (пункт 2.2.4 договору).

Згідно з вимогами статті 3 договору, замовник у відповідності до даного договору зобов'язаний забезпечити посередника всією інформацією необхідною для виконання ним своїх зобов'язань; виплатити посереднику винагороду у відповідності до умов даного договору.

При цьому, відповідно до вимог статті 5 договору посередник за надані послуги отримує винагороду наступних розмірів і в порядку: за виконання зобов'язань з І етапу: винагорода у розмірі 126 000,00 грн., у т.ч. ПДВ - 21 000,00 грн. За виконання зобов'язань з ІІ етапу: винагорода у розмірі 180 000,00 грн., в т.ч. ПДВ - 30 000,00 грн.

Підставою для оплати є виконання умови продажу товару згідно підписаних договорів визначених замовником у додатку 1 до даного договору. Оплата винагороди здійснюється на протязі 30 днів з дня виконання умов договору.

Відповідно до додатку №1 до договору від 02 листопада 2015 року передбачено умови замовника, а саме найменування товару, що постачається: обладнання сантехнічне; аксесуари сантехнічні; плитка керамічна для підлоги; плитка керамічна для стін; плитка керамічна декоративна; будівельні матеріали для укладки плитки; будівельні матеріали покрівельні на загальну суму 757 800,00 грн., в т.ч. ПДВ - 126 300,00 грн.

При цьому, термін поставки - згідно укладених договорів з покупцем, а порядок транспортування - самовивіз покупцем.

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем до матеріалів справи додано копії рахунку на оплату №0211/230 від 02 листопада 2015 року; акту надання послуг №211/230 від 02 листопада 2015 року; рахунку на оплату №1611/55 від 16 листопада 2015 року; акту надання послуг №1611/55 від 16 листопада 2015 року.

З акту надання послуг №211/230 від 02 листопада 2015 року та акту надання послуг №1611/55 від 16 листопада 2015 року неможливо встановити які саме послуги надавалися Виконавцем (ТОВ «Прайд Трейд Груп») Замовнику (ТОВ «Торговий дім-Італкераміка»), незрозумілим є зміст таких послуг, тобто, в чому саме вони полягали, за які саме послуги було оплачено Замовником відповідну суму (126 000 грн. у т.ч. ПДВ та 180 000, у т. ч. ПДВ).

Крім того, 02 листопада 2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Прайд Трейд Груп» (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім-Італкераміка» (покупець) укладено договір поставки, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити і передати у власність покупцю, а покупець - прийняти і оплатити товар у повному розмірі на умовах та в порядку, визначених цим договором.

Відповідно до пункту 1.2 договору постачальник зобов'язується поставляти товар партіями в кількості і асортименті, визначених у заявках замовлення покупця, що є невід'ємними частинами даного договору.

Загальна вартість даного договору визначається вартість товару, отриманого протягом дії цього договору згідно накладних, що є невід'ємними частинами даного договору. Поставка товару покупець здійснює власним або орендованим транспортом.

Згідно з пунктами 2.1-2.2 договору асортимент та ціна на товар, що поставляється, погоджується постачальником з покупцем. В разі зміни цін та асортименту товару постачальник зобов'язаний повідомити про це покупця не пізніше, ніж за 7 днів до фактичної дати поставки товару.

При цьому, в ціну товару включені вартість тари та упаковки товару (п. 2.4 договору).

Відповідно до пункту 4.1 договору, поставка товарів здійснюється постачальником в межах наявного у нього асортименту протягом строку дії договору відповідно до попереднього замовлення покупця, в якому визначається асортимент (вид) та обсяг товару (кількість), ціна за одиницю товару, загальна ціна партії товару та інші умови. Замовлення може проводитись шляхом листування, телеграмою, через телефонний або факсимільний зв'язок, по електронній пошті або надаватись через представника постачальника.

Пунктом 4.4 договору передбачено, що моментом здійснення поставки товарів постачальнику є їх отримання покупцем з відповідною відміткою в супроводжувальній первинній обліково-видатковій документації.

Розрахунки за поставлений постачальником товар здійснюється протягом 14 календарних днів з моменту поставки товару або у інший строк, попередньо домовлений між сторонами. Розрахунок здійснюється в безготівковій формі в національній грошовій одиниці України. Днем здійснення платежу вважається день, в який сума, що підлягає сплаті, поступає на розрахунковий рахунок постачальника (пункти 5.2-5.4 договору).

На підтвердження виконання умов договору до матеріалів справи додано копії видаткової накладної №1611/138 від 16 листопада 2015 року, рахунку на оплату №1611/138 від 16 листопада 2015 року, видаткової накладної №2011/24 від 20 листопада 2015 року, рахунку на оплату №2011/24 від 20 листопада 2015 року, товарно-транспортної накладної №2011/24 від 20 листопада 2015 року, №1611/138 від 16 листопада 2015 року, копії платіжних доручень, що підтверджують здійснення позивачем плати за поставлений товар на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім-Італкераміка».

В подальшому, 12 жовтня 2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Прайд Трейд Груп» (первісний кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю «РЕЗОР» (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги (цесії), згідно вимог якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає новому кредиторові, а новий кредитор набуває право вимоги коштів в сумі 420 906,66 грн., в т.ч. ПДВ - 70 151,11 грн., що становить заборгованість ТОВ «Торговий дім-Італкераміка» перед первісним кредитором по договору б/н від 02 листопада 2015 року.

Відповідно до пункту 2 вказаного договору за цим договором новий кредитор набуває право вимагати від боржника належного виконання обов'язків щодо погашення боргу в сумі 420 906,66 грн., в т.ч. ПДВ - 70 151,11 грн.

Згідно пункту 4 первісний кредитор повинен передати новому кредитору всі документи, які засвідчують право вимоги, в день підписання даного договору.

Відповідно до вимог статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, згідно вимог статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою.

Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Договором поставки б/н від 02 листопада 2015 року, укладеного між позивачем та товариством з обмеженою відповідальність «Прайд Трейд Груп»», зокрема пунктом 10.6, передбачено, що жодна із сторін не вправі передавати свої права за даним договором третій стороні без попередньої письмової згоди на це іншої сторони.

Позивачем не надано ні в ході проведення перевірки, ні під час розгляду справи доказів надання ним попередньої письмової згоди на відступлення третій стороні прав згідно вимог договору поставки б/н від 02 листопада 2015 року.

Відповідно до пункту 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року №290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 14 грудня 1999 року №860/4153, дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов'язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Згідно з пунктом 15 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року №290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 14 грудня 1999 року №860/4153, доходом визнається сума зобов'язання, яке не підлягає погашенню, а відтак списання з балансу кредиторської заборгованості відбувається одночасно з визнанням цього зобов'язання іншим операційним доходом того періоду, в якому зобов'язання визнано таким, що не підлягає погашенню, з відображенням у рядку 2120 Звіту про фінансові результати.

Вимогами статті 134 Податкового кодексу України передбачено, що оподатковується прибуток з джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу ІІІ Податкового кодексу України.

З урахуванням наведеного, колегія погоджується з висновком податкового органу та суду першої інстанції, що до складу «собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» рядок 2050 звіту про фінансові результати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, безпідставно віднесено витрати з придбання товару, які не пов'язані з веденням господарської діяльності платника та без належного документального підтвердження, в результаті чого товариством завищено витрати на загальну суму 462 981,00 грн. Також, до складу «інші витрати» рядок 2180 звіту про фінансові результати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, безпідставно віднесено витрати з придбання послуг, які не пов'язані з веденням господарської діяльності платника та без належного документального підтвердження, в результаті чого підприємством завищено витрати на загальну суму 255 000,00 грн. та не віднесено безповоротну фінансову допомогу (грошові кошти сплачені на рахунок ТОВ «Прайд Трейд Груп»), в результаті чого товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім-Італкераміка» занижено витрати на загальну суму 440 671,00 грн.

Крім того, до складу «інші доходи» рядок 2240 звіту про фінансові результати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, не віднесено вартість отриманих товарів за відсутності джерела їх походження, в результаті чого підприємство занизило доходи на загальну суму 555 578 грн.

Відповідно до норм підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14, підпункту «а» пункту 198.1, пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України (далі по тексту - Податковий кодекс України, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) "податковий кредит" - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Перевіркою відповідачем позивача не підтверджено проведення господарських операцій ТОВ «Торговий дім - Італкераміка» з ТОВ «Прайд Трейд Груп» за період з 01.11.2015 по 30.11.2015 та встановлено документування зазначених операцій та відображення в бухгалтерському обліку без отримання результатів таких операцій в дійсності.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що можливості виконання ТОВ «Прайд Трейд Груп» оформлених господарських операцій з позивачем, враховуючи їх зміст та технологічну специфіку операції з придбання товарів/послуг та реалізації товарів/робіт, а саме враховуючи відсутність на підприємстві власних основних засобів: складських приміщень, транспортних засобів, а також відсутність їх залучення у третіх осіб є неможливим виконання таких господарських операцій ТОВ «Прайд Трейд Груп».

Так, з матеріалів справи вбачається, що до ГУ ДФС у м. Києві надійшов лист від 25.01.2016 №102/7/28-10-07-01-11, відповідно до якого, слідчим управлінням фінансових розслідувань МГУ ДФС - ЦО з ОВП в рамках кримінального провадження від 31.07.2015 №0000199 за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.205 та ч.3 ст.212 України, проведено обшук та ліквідовано «конвертаційний центр», на якому встановлено та вилучено ряд печаток підприємств з ознаками «фіктивності», які надали послуги з формування штучного податкового кредиту з ПДВ підприємствам реального сектору економіки, не маючи на час здійснення операцій управлінського та технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, наявності трудових ресурсів та іншого майна, яке необхідне для виконання такого постачання або здійснення діяльності.

Серед підприємств з ознаками «фіктивності», печатки яких вилучено у ході проведення обшуку перебувають на податковому обліку у ДПІ у м. Києві. серед яких і ТОВ "Прайд Трейд Груп".

Так, з матеріалів справи, та, зокрема, з акту перевірки судом апеляційної інстанції встановлено, що у листопаді 2015 року на адресу ТОВ «Прайд Трейд Груп» виписано податкові накладні від ТЗОВ «Квітневе» з номенклатурою «Кукурдза». В податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН, зазначені електронні цифрові підписи директора Вегери Н.В. Згідно протоколу допиту свідка від 05.12.2015, громадянка Вегера Н.В. ніколи не отримувала та не замовляла електронний цифровий підпис і не має поняття що це таке і для чого він, рахунків в банках не відкривала, про систему «Клієнт-Банк» їй нічого не відомо, про ТОВ «Квітневе» також нічого не відомо, ніяких податкових декларацій та звітів до контролюючих органів не здавала.

Деражнянським районим судом Хмельницької області 10.06.2016 винесено вирок суду, згідно якого керівника ТОВ "Квітневе" визнано винним за ч.2 ст.28 та ч.1 ст.205 Кримінального кодексу України.

Так, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Прайд Трейд Груп» надавалися позивачу посередницькі послуги та поставлявся товар (сантехнічне обладнання).

Разом з тим, з метою з'ясування всіх обставин справи, судом апеляційної інстанції з інформаційних джерел мережі Інтернет встановлено, основний вид діяльності ТОВ «Прайд Трейд Груп» є 46.41. Оптова торгівля текстильними товарами.

Таким чином, в сукупності прослідковуючи відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів для підтвердження факту реальності господарської операції, вчиненої між останніми у ланцюгу постачань до позивача від його безпосереднього контрагента, колегія суддів дійшла висновку про безтоварність таких господарських операцій.

Не спростовано жодними належними доказами позивачем доводи відповідача щодо безтоварності таких господарських операцій. Також, позивачем, на спростування доводів контролюючого органу, не надано жодних доказів, що такий товар фактично придбавався ТОВ «Прайд Трейд Груп» у інших суб'єктів господарювання в інші періоди.

Колегія суддів зазначає, що відображенню у податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, а не та, зміст якої лише був відображений в первинних документах. Тому, така господарська операція спрямована лише на формування платником валових витрат та податкового кредиту у зв'язку із відображенням її змісту у первинних документах.

Також, оскільки позивачем не надано доказів виконання умов договору шляхом пред'явлення суду копій заявок, доказів обліку товару на складі, надання посередницьких послуг, таке підтверджує завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у сумі 143 596,00 грн.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Щодо доводів апелянта про те, що суд не витребував та не запропонував ТОВ «Торговий Дім-Італкераміка» надати письмове погодження на відступлення права вимоги за договором поставки, укладеного з ТОВ «Прайд Трейд Груп», заявок та доказів обліку товарів на складі, колегія суддів зазначає, що згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, однак зазначивши вказане, апелянтом так і не надано такі документи суду апеляційної інстанції.

Відтак, за конкретно встановлених обставин у справі на підставі оцінених доказів, враховуючи правове регулювання спірних правовідносин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що контролюючим органом доведено правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, натомість позивачем з огляду на приписи процесуального закону (ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України належними та допустимими доказами не підтверджено свої заперечення проти наданих контролюючим органом доказів та доводів щодо неправомірного включення до податкового кредиту операцій з придбання товару та посередницьких послуг, які не спричинили настання реальних правових наслідків.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні спірних правовідносин було повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім-Італкераміка» залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повний текст постанови складено 23 січня 2019 року.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді О.М. Ганечко

Є.О. Сорочко