Справа № 826/11144/17
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

24 січня 2019 року

справа №826/11144/17

адміністративне провадження №К/9901/30925/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду

від 11 жовтня 2017 року у складі суддів Епель О.В., Карпушової О.В., Кобаль М.І.

у справі №826/11144/17

за поданням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»

про підтвердження застосування адміністративного арешту,

У С Т А Н О В И В :

06 вересня 2017 року Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - Офіс, податковий орган, заявник у справі) звернувся до суду з поданням про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (далі - Товариство, платник податків, відповідач у справі), застосованого рішенням податкового органу від 06 вересня 2017 року № 47002/10/28-10-14-06, з мотивів наявності підстав його застосування.

08 вересня 2017 року постановою Окружного адміністративного суду міста Києва подання Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби задоволено повністю, підтверджено обґрунтованість застосування адміністративного арешту майна платника податків Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (ЄДРПОУ 135390), застосованого Офісом ВПП ДФС від 06.09.2017 № 47002/10/28-10-14-06. Постанову звернуто до негайного виконання.

11 жовтня 2017 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду скасовано постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 вересня 2017 року у задоволенні подання Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про підтвердження обґрунтованості застосування адміністративного арешту відмовлено.

02 листопада 2017 року податковим органом подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, в якій заявник, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 вересня 2017 року.

23 листопада 2017 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу, після усунення недоліків наведених в ухвалі цього суду від 03 листопада 2017 року та витребувано справу №826/11144/17 з Окружного адміністративного суду м. Києва.

18 квітня 2017 року Товариством надані заперечення на касаційну скаргу податкового органу до Вищого адміністративного суду України, у якому відповідач просить касаційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду апеляційної інстанції без змін.

14 грудня 2017 року справа №826/11144/17 надійшла до Вищого адміністративного суду України.

01 березня 2018 року справа №826/11144/17 разом з матеріалами касаційної скарги К/9901/30925/18 передані до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що Товариство є юридичною особою, перебуває на податковому обліку Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (заявника у справі).

27 липня 2017 року податковим органом направлено відповідачу запит № 40189/10/28-10-14-06-12 про надання інформації, пояснень та їх документальних підтверджень.

23 серпня 2017 року Товариство листом № 10/1731 повідомило податковий орган про відмову у наданні витребуваної інформації та документів, у зв'язку із відсутністю правових підстав.

05 вересня 2017 року керівником податкового органу прийнято наказ № 1906 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Укрнафта» з питань дотримання вимог податкового законодавства, правильності, повноти нарахування та сплати податків до бюджету при фінансово-господарських взаємовідносинах з ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» (код ЄДРПОУ 186520) за період з 01 серпня 2013 року по 31 березня 2014 року, тривалістю 15 робочих днів.

05 вересня 2017 року, посадовими особами позивача здійснено виїзд за адресою платника податків: 04053, м. Київ, Несторівський провулок, 3-5, в.о. головного бухгалтера ПАТ «Укрнафта» пред'явлено направлення на перевірку від 05 вересня 2017 р. №№ 721, 722 та вручено копію наказу Офісу ВПП ДФС від 05 вересня 2017 р. № 1906.

В.о. головного бухгалтера ПАТ «Укрнафта» відмовилася від проведення перевірки та допуску посадових осіб Офісу ВПП ДФС на тій підставі, що Міжрегіональним головним управлінням ДФС Центральним офісом з обслуговування великих платників вже проводилася перевірка господарських правовідносин між ПАТ «Укрнафта» та ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» (код ЄДРПОУ 186520) за цей же період, тобто з 01 серпня 2013 року по 31 березня 2014 року, і пунктом 78.2 статті 78 Податкового кодексу України заборонено проведення повторної документальної позапланової перевірки тих самих господарських операцій господарських операцій.

Представниками податкового органу складено акт про відмову ПАТ «Укрнафта» та/або посадових (службових) осіб платника податків від проведення документальної позапланової виїзної перевірки посадовими особами Офісу ВПП ДФС від 05 вересня 2017 року № 368/28-10-14-06.

06 вересня 2017 року о 9 годині 40 хвилин Рішенням в.о. начальника податкового органу № 47002/10/28-10-14-06 застосовано умовний адміністративний арешт майна ПАТ «Укрнафта», що перебуває (розміщене, зберігається) за адресою: м. Київ, пров. Несторівський, буд 3-5, яке направлено відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Суд визнає, що жодної правової підстави прийняття Рішення та застосування адміністративного арешту майна платника податків воно не утримує (том 1 а.с.11).

Звертаючись до суду із поданням та впродовж судового розгляду справи судами попередніх інстанцій податковий орган доводить, що Товариством, як платником податків, а саме посадовою особою відповідача не було допущено до перевірки посадових осіб позивача, за наявності законних підстав для її проведення.

Задовольняючи подання податкового органу, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача були законні підстави для проведення перевірки відповідача і недопущення ним посадових осіб контролюючого органу до її проведення не ґрунтується на нормах закону, а також з того, що відповідачем не оскаржено наказ про призначення такої перевірки.

Здійснюючи апеляційний перегляд, суд апеляційної інстанції висновувався на застосуванні частини другої статті 19 Конституції України, як нормі прямої дії та системному аналізі положень підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, пункті 78.2 статті 78 Податкового кодексу України, положеннями якого чітко визначено, що контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків, положень пунктів 81.1, 81.2 статті 81 цього кодексу та положень пункту 94.1, підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, якими закріплене визначення, умови та порядок застосування адміністративного арешту майна платника податків, як виняткового способу забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом, цими нормами серед іншого передбачено, що арешт майна може бути застосовано, зокрема, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що обов'язок платника податків допустити контролюючий податковий орган до проведення перевірки виникає виключно за наявності сукупності всіх законодавчо визначених підстав для її проведення. При цьому, слід враховувати, що податковим законодавством регламентовано імперативну заборону повторного проведення документальної позапланової перевірки, передбаченої, зокрема підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередньої перевірки платника податків.

Оцінюючи спірні правовідносини, судом апеляційної інстанції встановлено, що у січні 2016 року податком органом проведено планову виїзну перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства та вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за період з 01 квітня 2012 року по 31 грудня 2014 року, за результатами якої складено акт від 29 січня 2016 р. № 63/28-10/41-20/00135390, предметом якої були всі питання щодо належного виконання Товариством його податкових зобов'язань, тобто й по правовідносинам з ПАТ «Нікопольський завод феросплавів».

Відтак, судом апеляційної інстанції, встановлено, що позивачем використаний суцільний метод перевірки, за певний період і з певним контрагентом, факт проведення якої підтверджується судовими рішеннями у справі № 826/8525/16, які набрали законної сили.

Документальна позапланова виїзна перевірка, до проведення якої відповідачем не допущено посадових осіб контролюючого органу, що стало підставою для звернення з поданням у даній справі, призначена податковим органом на підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, і предметом її проведення визначено отримання податкової інформації, що свідчить про порушення податкового законодавства при правовідносинах ПАТ «Укрнафта» з ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» за період з 01 серпня 2013 року по 31 березня 2014 року.

Суд апеляційної інстанції встановив, що питання, які визначені наказом в.о. керівника податкового органу від 05 вересня 2017 року № 1906 за предметом перевірки відповідача є тотожними, були охоплені під час проведення його попередньої перевірки, результати якої зафіксовані в акті від 29 січня 2016 року № 63/28-10/41-20/00135390, а факт її проведення підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, тобто у розумінні частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції, яка діяла на час вирішення подання судами попередніх інстанцій, до 15 грудня 2017 року, є обставиною, що не потребує доказування, за положеннями загально-правового принципу преюдиції.

Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що недоведеність податковим органом законних підстав для проведення перевірки ПАТ «Укрнафта», виключає достатні та необхідні правові підстави для застосування арешту майна відповідача у відповідності до статті 94 Податкового кодексу України і, як наслідок цього, унеможливлює продовження умовного адміністративного арешту майна Товариства, яке перебуває за його місцезнаходженням, застосованого рішенням від 06 вересня 2017 року.

Доводи податкового органу про дотримання ним процедури для проведення перевірки є неприйнятними, оскільки ці умови, є необхідними та впливають на суть питання, за умови дотримання підстав перевірки, недопустимість повторної перевірки платника унеможливлює визнання правомірними її проведення навіть за умови дотримання порядку.

Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що винятковість адміністративного арешту обумовлює його застосування за наявності всієї сукупності відповідних правових підстав, що є неможливим у разі незаконності перевірки, від проведення якої платник відмовився.

Суд визнає, що не оскарження наказу про призначення перевірки, само по собі не впливає на правомірність застосування адміністративного арешту та погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що з урахуванням швидкоплинності процесу та інтенсивності дій податкового органу відповідачу не було забезпечено реальної можливості для його оскарження, з огляду на часові межі.

Суд визнає прийнятним застосування (врахування) при розгляді цієї справи правової позиції, висловленої в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

Верховний Суд визнає, що суд апеляційної інстанцій не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року у справі №826/11144/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф. Ханова

Судді: І.А. Гончарова

І.Я. Олендер