Справа № 240/5439/18
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
25 січня 2019 року м. Житомир справа № 240/5439/18
Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання прийняти рішення про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги, що складає 158580,00 грн, -
21.11.2018 до Житомирського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1, у якому він просить:
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України в частині невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги;
- зобовязати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1, як інваліду ІІ групи, у сумі 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, відповідно до Закону України «Про національну поліцію», що складає 158580,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він є інвалідом ІІ групи внаслідок захворювання, що пов'язане з виконанням обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та має право на отримання одноразової грошової допомоги. У зв'язку із чим звернувся до Міністерства внутрішніх справ України з заявою про виплату одноразової грошової допомоги, на яку отримав відповідь про те, що заявлені вимоги не відносяться до компетенції МВС та звернення позивача було надіслано за належністю до Департаменту у справах ветеранів, осіб з інвалідністю та постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи Міністерства соціальної політики, яке у свою чергу повідомило позивача про те, що вирішення питання призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно з Законом України №580-VIII належить до компетенції органів Національної поліції. Позивач вважає що така бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України суперечать чинному законодавству, є протиправною, а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав щодо отримання одноразової допомоги відповідно до ст.97 Закону України «Про національну поліцію».
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.
05.12.2018 на адресу суду надійшло клопотання від позивача про приєднання додаткових доказів до справи від 04.12.2018 (а.с. 15).
12.12.2018 на адресу суду у порядку та у строки, визначені ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) від відповідача надійшов відзив на позов від 10.12.2018 №12/6-5738 (а.с. 22-27). В обґрунтування заперечень останній зазначив, що позивачу необхідно звертатись до управління праці та соціального захисту населення за місцем проживання з метою отримання одноразової компенсації, оскільки дане питання не відносить до повноважень МВС України, про що позивача було повідомлено листами. Стосовно зобов'язання відповідача прийняти рішення про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги позивачу, як інваліду II групи, у сумі 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, відповідно до Закону України «Про національну поліцію», що складає 158580,00 грн, відповідачем зазначено, що оскільки позивач проходив службу в органах внутрішніх страв та не був поліцейським, тому чинність вищезазначених нормативних актів на нього не може бути поширено. З огляду на викладене вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що суперечать вимогам законодавства.
Крім того, 12.12.2018 на адресу суду від відповідача надійшли клопотання від 10.12.2018 за №12/6-5736 та №12/6-5737 про розгляд справи у порядку загального позовного провадження та про розгляд справи у режимі відеоконференції (а.с. 32-36).
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 19.12.2018 у задоволенні клопотань представника відповідача - Міністерства внутрішніх справ України про призначення справи до розгляду у порядку загального судового засідання та участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції - відмовлено (а.с. 39-41).
Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню із таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно з довідкою до акта МСЕК від 16.11.2017 Серія 12 ААА №919993 з 10.10.2017 встановлено II групу інвалідності (а.с. 10).
Відповідно до експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України №4686 від 12.07.2017, встановлено, що захворювання ОСОБА_1, пов'язане з виконанням службових обовязків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.9).
Згідно з довідкою Департаменту праці та соціального захисту населення Новоград- Волинської міської ради Житомирської області від 04.06.2018 №2210 одноразову компенсацію за шкоду, заподіяну здоровю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбаченої ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991, заявник не отримував (а.с. 11).
12.10.2018 ОСОБА_1 звернувся до Міністерства внутрішніх справ України з заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги.
19.10.2018 позивачу надійшла відповідь, в якій зазначено, що порушені ним у заяві питання не відносяться до компетенції МВС та його звернення було надіслано за належністю до Департаменту у справах ветеранів, осіб з інвалідністю та постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи Міністерства соціальної політики (а.с. 12).
Відповідно до повідомлення Департаменту у справах ветеранів, осіб з інвалідністю та постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи Міністерства соціальної політики від 31.10.2018 №1052/0/78-18/295 вирішення питання призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно із Законом України №580-VIII належить до компетенції органів Національної поліції (а.с. 13).
Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач проходив службу та був звільнений 01.03.1987 з посади міліціонера лінійного відділу внутрішніх справ на ст.Коростень Південо-Західної залізниці Управління внутрішніх справ на транспорті.
Позивачу було встановлено з 10.10.2017 ІІ-гу групу інвалідності, захворювання якого повязане з виконанням службових обовязків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, тому відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач має право на виплату компенсації за шкоду, заподіяну здоровю, яка передбачена у Державному бюджеті України на відповідний рік для соціального захисту громадян.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Пунктом 1 частини першої ст.19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Рішення суб'єкта владних повноважень у контексті положень КАС України розуміються як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії.

Бездіяльність суб'єкта владних повноважень - пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи (наприклад, неприйняття рішення за заявою особи, не оприлюднення нормативно - правового акта тощо).

Позивач неодноразово звертався до МВС України стосовно порядку виплати одноразової грошової допомоги. На усі звернення було надано відповідь відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян», а тому відповідачем не допущено у своїх діях протиправної бездіяльності.

Стосовно вимогу позивача щодо прийняття рішення про призначення йому одноразової грошової допомоги, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету міністрів України від 26.10.2016 № 760 затверджено «Порядок виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян» (далі - Порядок №760).

Вказаний Порядок регулює питання здійснення виплати, передбачених ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї (далі - одноразова компенсація), та щорічної допомоги на оздоровлення (далі - щорічна допомога) деяким категоріям громадян.

Одноразова компенсація та щорічна допомога виплачуються за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України на відповідний рік для соціального захисту громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, центрами з нарахування та здійснення соціальних виплат, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних і районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад за місцем фактичного проживання (перебування) громадян.

Пунктом 5 Порядку №760 передбачено, що виплата одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоровю, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків інших ядерних аварій, громадянам, які брали участь в ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, які стали інвалідами внаслідок відповідних ядерних аварій, участі в ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, здійснюється на підставі:

- посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1 (із вкладкою);

- експертного висновку міжвідомчої експертної комісії з установлення причинного звязку хвороби, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, іншої ядерної аварії, участі в ядерному випробуванні, військовому навчанні із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт або військово-лікарської комісії, що діє у системі МВС, СБУ чи Міноборони;

- довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, повязаної з наслідками Чорнобильської катастрофи, іншої ядерної аварії, участі в ядерному випробуванні, військовому навчанні із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт.

У разі встановлення вищої групи інвалідності особам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, особам, які брали участь в ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, виплачується різниця одноразової компенсації.

Враховуючи вищенаведене, позивачу листами відповідача від 21.05.2018 №15/2-К-388, 22.11.2018 №15/2-К-842 надано розяснення щодо необхідності звернень до управління праці та соціального захисту населення за місцем проживання з метою отримання одноразової компенсації, оскільки дане питання не відноситься до повноважень МВС України (а.с. 16-17).

Суд вважає, що відповідач правильно, у межах своєї компетенції, надав відповідь позивачу.

Стосовно позовної вимоги про зобов'язання МВС України прийняти рішення про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги позивачу, як інваліду II групи, у сумі 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», що складає 158580,00 грн, суд зазначає наступне.

У звязку із прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» та створенням Національної поліції як центрального органу виконавчої влади, структура та функції Міністерства внутрішніх справ суттєво змінилися.

Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» було прийнято рішення про ліквідацію як юридичних осіб публічного права територіальних органів Міністерства внутрішніх справ України та утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби у Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію».

Статтями 97-101 зазначеного Закону передбачено право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) поліцейського чи втрати працездатності поліцейського.

У свою чергу, порядок призначення та отримання поліцейськими одноразової грошової допомоги, розміри та підстави, за яких призначення та виплата допомоги не здійснюється, регулюються положеннями статей 97-101 Закону України «Про Національну поліцію» та реалізуються у порядку та на умовах визначених наказом МВС України №4.

Відповідно до п.1 Розділу І Наказу МВС України №4 ці Порядок та умови визначають механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Згідно з п.1 Розділу III Наказу МВС №4 формування пакета документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у поліції здійснюється підрозділами фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції, фінансовими підрозділами головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві (далі - фінансові підрозділи) у взаємодії з підрозділами кадрового забезпечення, службами державного нагляду за охороною праці цих органів та фахівцями військово-лікарської комісії.

Пункт 3 Розділу III Наказу МВС №4 встановлює, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції за останнім місцем служби поліцейського.

Згідно абзацу другого п.1 Розділу IV Наказу МВС №4 висновок про призначення одноразової грошової допомоги складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Як вже зазначалось, позивач проходив службу та був звільнений 01.03.1987 з посади міліціонера лінійного відділу внутрішніх справ на ст. Коростень Південно-Західної залізниці Управління внутрішніх справ на транспорті.

Оскільки позивач проходив службу в органах внутрішніх страв та не був поліцейським, тому чинність вищезазначених нормативних актів на нього не може бути поширено.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем на виконання вимог ч.2 ст.77 КАС України доведено та наявними у матеріалах справи доказами спростовано у його діях протиправної бездіяльності щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та прийняття рішення про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1, як інваліду ІІ групи, у сумі 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, відповідно до Закону України «Про національну поліцію», що складає 158580,00 грн, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Зважаючи на відсутність судових витрат у цій адміністративній справі та відмову у задоволенні позовних вимог, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 258, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 11700, РНОКПП НОМЕР_1) до Міністерства внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, 10, Мсп 601, Центральна Частина Києва, м. Київ, 01601, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання прийняти рішення про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги, що складає 158580,00 грн - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено: 25 січня 2019 року.

Суддя О.В. Єфіменко