Справа № 520/10757/18
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2019 р. № 520/10757/18
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зоркіної Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:
Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які пролягають в неналежному перерахунку пенсії з 01.01.2018 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2018 року по справі 820/3671/18 в частині невірно обчисленої премії в розмірі 33,3 % грошового забезпечення, на підставі грошового забезпечення, яке визначено у довідці Харківського обласного військового комісаріату ФХ 115881 від 22.03.2008 року про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 01.01.2008 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплачувати пенсію з 01.01.2018 року з урахуванням премії в розмірі 33,3 % грошового забезпечення, яка обчислена із грошового забезпечення для обчислення пенсії відповідно довідки Харківського обласного військового комісаріату № ФХ 121737 від 09.03.2018 року, здійснити виплату суму недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 року однією сумою, подати протягом 15 днів з дня набрання рішенням законної сили звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч.1 ст.382 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що до факту обчислення позивачу премії в розмірі 33,3% грошового забезпечення, повинні застосовуватися нормативно-правові акти, що діють станом з 01.01.2018 року день встановлення ПКМ України № 103 від 21.02.2018 року перерахунку пенсії , виходячи з розміру грошового забезпечення що зазначено у довідці Харківського ОВК № ФХ 121737 від 09.03.2018 року про грошове забезпечення за нормами чинними на 01 березня 2018 року з 01 січня 2018 року що зазначено в ПКМ України № 704 від 30.08.2017 року та ПКМ України № 103 від 21.02.2018 року та на підставі постанови ХААС у справі № 2а-3143/10/2070 від 15.03.2011 року та з урахуванням рішення ХОАС у справі № 820/3671/18 від 24.07.2018 року; роз`яснення рішення ХОАС від 24.07.2018 року по справі № 820/3671/18 викладеним в ухвалі ХОАС від 15.11.2018 року.

Ухвалою суду від 03.12.218 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку ст.263 КАС України.

19.12.2018 року відповідачем надано відзив на адміністративний позов, у якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, обґрунтовуючи тим, що перерахунок пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону № 2262- XII, постанови КМУ Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб від 21.02.2018 року № 103 та постанови КМУ від 30.08.2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб здійснено на підставі довідки, виданої Харківським обласним військовим комісаріатом № ХФ 121737 від 09.03.2018 року. Відповідач зауважив, що при перерахунку пенсії позивача керувався лише тими показниками грошового забезпечення, які були надані Харківським обласним військовим комісаріатом адже органи ПФУ не наділені повноваженнями самостійно визначати розмір пенсії, а здійснюють її нарахування на підставі наданих їм іншими органами довідок про розмір грошового забезпечення, і розмір пенсійних виплат залежить від розміру складових грошового забезпечення, зазначених у таких довідках.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України. Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

У період з 13.12.2018 року по 26.12.2018 року головуюча по справі суддя перебувала у відпустці та з 27.12.2018 року по 21.01.2019 року на лікарняному.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову та відзиву, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2018 року у справі 820/3671/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування перерахунку, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково: 1.) визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області які полягають у зменшенні розміру пенсії з 01 січня 2018 з 86% до 70% відповідних сум грошового забезпечення та не включення при перерахунку з 01.01.2018р. до структури та розрахунку пенсії премії в розмірі 33,3% грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні; 2.) зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахувати з 01 січня 2018 року призначеної пенсії та виплачувати її без обмеження максимальним розміром в розмірі 86% відповідних сум грошового забезпечення основного розміру пенсії з урахуванням премії в розмірі 33,3 % грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні, в розмірах зазначених у довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 , про грошове забезпечення ОСОБА_1 від 09 березня 2018 року №ФХ 121737 та здійснити виплату ОСОБА_1 суму недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01 січня 2018 року з урахуванням раніше виплачених сум; 3.) в іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Вирішуючи даний спір, суд приходить до таких висновків.

За правилами ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись, серед іншого, про наявність права на позов у матеріальному розумінні, а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Із долучених до матеріалів справи документів, судом встановлено, що предметом позову у цій справі є протиправна бездіяльність відповідача щодо невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2018 р. у справі № 820/3671/18, яке набрало законної сили та зобов`язання виплатити на користь позивача перераховану різницю пенсії за вищевказаним рішенням Харківського окружного адміністративного суду. Тобто, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Так, згідно з ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Отже, набрання рішенням суду законної сили породжує наступні правові наслідки, а саме: рішення суду стає загальнообов`язковим, є незмінним та остаточним та може бути виконана примусово. Таким чином, виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997 Європейський суд вказав, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Однак, у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку існує механізм примусового виконання рішення. Закон України Про виконавче провадження визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст.1 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Крім того, відповідно до ст. 383 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду. При цьому, в порядку здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах не передбачено звернення позивача з окремим позовом щодо зобов`язання виконати судове рішення по іншій справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що суб`єкт владних повноважень не може бути зобов`язаний виконувати судове рішення шляхом ухвалення судом іншого рішення, оскільки примусове виконання рішення суду являє собою завершальну стадію судового провадження та здійснюється в порядку, передбаченому Законом України Про виконавче провадження, в рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Згідно з ч.2 ст. 372 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Суд зазначає, що у спірних правовідносинах права позивача поновлені рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2018 р. по справі №820/3671/18 та позивач з аналогічною метою звернувся з даним позовом.

Таким чином, оскільки позивачем по суті заявлено позовну вимогу щодо захисту своїх прав, які фактично вирішено судом та право позивача на перерахунок та виплату вже відновлено за наслідками вирішення спору у справі № 820/3671/18, про що прийнято рішення, позовні вимоги стосуються питання належного виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2018 р. по справі №820/3671/18.

У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку, що оскільки позивачем заявлено позовні вимоги щодо захисту своїх прав, які фактично стосуються питання повного виконання (неналежного виконання чи не виконання) рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2018 р. по справі №820/3671/18, то обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним, при розгляді позовної вимоги позивача щодо виконання окремого судового рішення у іншій справі, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Такий висновок суду узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 27.11.2018 № 520/11829/17 (№К/9901/51263/18).

Оскільки вимоги про стягнення пенсії та встановлення контролю є похідними від вимоги про визнання неправомірною бездіяльності, яка полягає у невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2018 року № 820/3671/18, то вони також задоволенню не підлягають.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.ст.133,139 Кодексу адміністративного судочинства України

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 КАС України, суд, -

вирішив:
Адміністративний позов залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України, тобто протягом 30 днів з дати складення судового рішення у повному обсязі, а набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Скарга може бути подана у порядку ч.1 ст.297 КАС України безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Суддя Зоркіна Ю.В.