Справа № 420/5567/18
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2019-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5567/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Вовченко O.A.,

секретар судового засідання Іщенко С.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 (згідно ордеру),

представника відповідача ОСОБА_2 (за довіреністю),

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕМЕНТ» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 17.10.2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

26 жовтня 2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕМЕНТ» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 17.10.2018 року (форма «Р») Головного управління ДФС в Одеській області про збільшення товариству з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕМЕНТ» () суми грошового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 541332,00 грн. (пятсот сорок одна тисяча триста тридцять дві гривні 00 коп.), нарахування штрафних санкцій у розмірі 270666,00 грн. (двісті сімдесят тисяч шістсот шістдесят шість гривень 00 коп.).

Ухвалою суду від 30 жовтня 2018 року адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕМЕНТ» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 17.10.2018 року залишено без руху, надано 5-денний термін на усунення недоліків позову та вказано, що недоліки повинні бути усунені шляхом надання до суду належним чином оформленої позовної заяви (з копією сторонам).

12 листопада 2018 року ухвалою суду ухвалено продовжити товариству з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕМЕНТ» строк для усунення недоліків позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕМЕНТ» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 17.10.2018 року та встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою суду від 03 грудня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕМЕНТ» (вх.№34948/18), відкрито провадження у даній справі та визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з викликом учасників процесу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі наказу ГУ ДФС в Одеській області від 14.09.2018 р. №6950 була проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕМЕНТ» податкового законодавства за період з 01.07.2017 року по 30.06.2018 року, валютного - за період з 01.07.2017 року по 30.06.2018 року, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування - за період з 01.07.2017 року по 30.06.2018 року за наслідками якого був складений акт від 03.10.2018р. №2132/15-32/14-05/31339248. Вказує, що на підставі вказаного акту перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.10.2018 р. №. Вказаним податковим повідомленням-рішенням та актом перевірки було встановлено порушення позивачем вимог п. 44.1. ст. 44, п.п. 198.1., 198.3. ст. 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого було збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 541332,00 грн. та нараховано штрафні санкції у розмірі 270666,00 грн. Зазначає, що товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕМЕНТ» зареєстроване відповідно до рішення засновників від 27.02.2001 р., про що зроблено запис №1005461 від 07.03.2001 р. Місцезнаходженням товариства є адреса 65003, м. Одеса, вул. Отамана Чепіги, буд. 35/2. 13.03.2001 р. товариство було взято на облік в якості платника податків. Вказує, що договір поставки №20/04-18 від 20 квітня 2018 року, укладений між позивачем (за умовами договору - покупець) та ТОВ «СТАЛЬСТАНДАРТ» (за умовами договору - Постачальник). Предметом вказаного договору є поставка сталевих труб. На виконання умов вказаного договору, сторонами були складена специфікація до договору, рахунки - фактури, видаткові та товарно-транспортні накладні. Розрахунки за поставлений товар були здійснені позивачем відповідно до умов договору. Зазначає, що товар та роботи визначені за умовами зазначеного договору був оприбуткований позивачем та зберігається на складі за адресою м. Одеса, вул. Отамана Чепіги, 35/2. Позивачем були отримані зареєстровані у ЄРПН відповідні податкові накладні. Вказує, що позивачем були виконані всі вимоги податкового законодавства по відносинам із контрагентами, що не заперечується в акті перевірки відповідача. Відповідач, ігноруючи надану на перевірку первинну та бухгалтерську документацію, робить висновки про порушення позивачем податкового законодавства. Зазначає, що відповідач при складанні висновків акту перевірки посилається на те, що контрагент позивача є учасником кримінальних проваджень за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України та ч.1, ч. 2 ст. 205 КК України. Відповідальність за порушення податкового законодавства покладається на платника податків, який безпосередньо допустив таке порушення. На жодну зі сторін цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладено обовязку перевірки відповідності установчих документів контрагента, наявності у контрагента матеріально-технічної бази, трудових ресурсів, дотримання ним вимог податкового та іншого законодавства, у тому числі щодо фактичного перебування за юридичною адресою. Вказує, що навіть якщо контрагенти ТОВ «ЕЛЕМЕНТ» допустили порушення вимог податкового законодавства, це не є достатньою підставою для застосування наслідків такого порушення до ТОВ «ЕЛЕМЕНТ». Відповідальність за порушення фінансової та податкової дисципліни покладається на платника податків, який безпосередньо порушив відповідне законодавство. Вказує, що в акті перевірки констатується порушення позивачем вимог податкового законодавства без належного аналізу характеру конкретних угод, їх товарності та реальності. Не був проведений критичний аналіз укладених угод між позивачем та його контрагентом.

18 грудня 2018 року до суду від відповідача за вх.№39535/18 надійшов відзив (а.с.167-112), у якому з посиланням на обставини, встановлені актом перевірки від 17 серпня 2018 року №2132/15-32-14-05/31339248, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

11 січня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував по суті заявлених позовних вимог, посилаючись на доводи, викладені у відзиві та обставини, встановлені актом перевірки.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини справи, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕМЕНТ» зареєстроване 07.03.2001 року, взято на облік в контролюючих органах 13.03.2001 року за №2145 та станом на 03.10.2018 року перебувало на обліку в ДПІ у Суворовському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області.

Згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «ЕЛЕМЕНТ» здійснює наступні види діяльності за КВЕД: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України.

Контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України) (п.п. 20.1.4 ст. 20 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.61.1 ст.61 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Приписами пп.62.1.3 п.62.1 ст.62 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Судом встановлено, що на підставі направлень, виданих Головним управлінням ДФС в Одеській області 18.09.2018 року №7919/14-05, №7920/14-05, №7921/14-05, згідно пп. 78.1.4 п. 78.1, п. 78.2 ст. 78 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями, на підставі наказу Головного управління ДФС в Одеській області від 14.09.2018 №6950 проведена документальна позапланова виїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕМЕНТ», код за з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2017 року по 30.06.2018 року, валютного - за період з 01.07.2017 року по 30.06.2018 року, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - за період з 01.07.2017 року по 30.06.2018 року.

За результатом вказаної перевірки Головним управлінням ДФС в Одеській області складено акт №2132/15-32-14-05/31339248 від 03.10.2018 року (а.с.13-39), яким встановлено порушення ТОВ «ЕЛЕМЕНТ» п.44.1 ст. 44, п. 198.1, 198.3 ст.198 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у загальній сумі 541332 грн., у т.ч. по періодам: квітень 2018 року - 218063 грн.; травень 2018 року - 323269 грн.

На підставі висновків вищевказаного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 17 жовтня 2018 року № (а.с.66), яким за порушення п.44.1, п.44.2 ст.44, п.198.1, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями) збільшено суму податкового зобовязання за платежем податок на додану вартість на суму 811998,00 грн., з яких 541332,00 грн. за податковими зобовязаннями та 270666,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Вирішуючи питання щодо правомірності винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення суд виходить з наступного.

Так, спірне податкове повідомлення-рішення ґрунтується на висновках податкового органу про порушення позивачем, про які зазначено у розділі «Висновок» акту перевірки №2132/15-32-14-05/31339248 від 03.10.2018 року.

Висновки відповідача в акті перевірки щодо податкового повідомлення-рішення № від 17 жовтня 2018 року обґрунтовані наступним.

За період з 01.07.2017 року по 30.06.2018 року ТОВ «ЕЛЕМЕНТ» задекларовано податковий кредит по податку на додану вартість у сумі 26034251 грн.

Перевіркою правомірності визначення податкового кредиту за період з 01.07.2017 року по 30.06.2018 року встановлено його завищення на загальну суму 541332 грн., у т.ч. по періодам: квітень 2018 року - 218063 грн.; травень 2018 року - 323269 грн.

В акті зазначено, що під час перевірки за даними аналітичного обліку по рахунку 631 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками» та згідно з документами, наданими до перевірки, встановлено, що за умовами договору поставки №20/04-18 від 20.04.2018 року, ТОВ «ЕЛЕМЕНТ», в особі директора ОСОБА_3 (Покупець) з однієї сторони та ТОВ «СТАЛЬСТАНДАРТ», в особі директора ОСОБА_4 (Постачальник) з другої сторони, уклали цей договір про наступне: 1.1 В порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник передає у власність покупцеві, а покупець приймає та оплачує труби сталеві (надалі - товар). 1.2 Ціна за одиницю виміру, загальна кількість товару, часткове співвідношення (асортимент, номенклатура) визначено у специфікаціях або рахунках-фактурах. 3.1 Поставка товару здійснюється на умовах FCA - склад постачальника, якщо інше не вказано у специфікаціях.

В акті вказано, що ТОВ «СТАЛЬСТАНДАРТ» зареєстроване в Кропивницькій ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області, стан платника - 0 (Платник за основним місцем обліку), вид діяльності - 46.90 неспеціалізована оптова торгівля, податкова адреса: 25002, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Фісановича, буд. 5. Засновник, директор, головний бухгалтер - в одній особі, ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_1. Під час аналізу підприємства ТОВ «СТАЛЬСТАНДАРТ» встановлено, що у підприємства відсутній управлінський та технічний персонал необхідний для ведення фінансово-господарської діяльності підприємства.

Аналізом звітності з ПДВ встановлено маніпулювання ТОВ «СТАЛЬСТАНДАРТ» податковою звітністю з метою формування технічного податкового кредиту для третіх осіб, встановлено факти формування податкових зобов'язань по операціях з підміни товарів (пересортиця), що свідчить про можливі порушення податкового законодавства та залучення субєкта до схеми формування штучного податкового кредиту. Відповідно до інформації, наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ТОВ «СТАЛЬСТАНДАРТ» є учасником кримінального провадження №0000564 від 31.10.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212 КК України «Ухилення від сплати податків, зборів (обов'язкових платежів)» (входить до групи підприємств з ознаками фіктивності).

В акті також зазначено, що ТОВ «СТАЛЬСТАНДАРТ» є учасником і кримінального провадження №0000142 від 17 березня 2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 205 «Фіктивне підприємництво», ч. 2 ст. 209 «Легалізація (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом», ч. 3 ст. 212 «Ухилення від сплати податків, зборів (обов'язкових платежів)» КК України.

В акті вказано, що ГУ ДФС у Кіровоградській області зібрано податкову інформацію стосовно діяльності ТОВ «СТАЛЬСТАНДАРТ» за період березень-травень 2018 року, а саме «Узагальнена податкова інформація щодо ТОВ «СТАЛЬСТАНДАРТ» (), за звітний період декларування ПДВ березень-травень 2018 року з питань проведення фінансово-господарських операцій з контрагентами-постачальниками та з контрагентами-покупцями й правомірності складання і реєстрації в ЄРПН податкових накладних, виписаних на адресу контрагентів, а також при визначенні сум податкових зобовязань і податкового кредиту», в якій зазначено, зокрема, наступне:

«…Враховуючи незначну кількість (зокрема, директор і головний бухгалтер в одній особі) працівників та великий обсяг товарів, що постачалися, які потребують значного обсягу трудовитрат, особистої участі персоналу та не співвідносні з наявним трудовим ресурсом для поставки товару (при цьому відсутня інформація про залучення послуг із стороннього трудового ресурсу у достатній кількості) можна дійти висновку про неможливість виконання оформлених господарських операцій з придбання виробництва)/продажу ідентифікованих товарів/послуг наявним у ТОВ «СТАЛЬСТАНДАРТ» () трудовим ресурсом.

… Інша податкова інформація, яка стосується діяльності безпосередньо ТОВ «СТАЛЬСТАНДАРТ» () та має суттєве значення для висновків щодо реальності оформлених господарських операцій з придбання (виробництва)/продажу товарів/послуг: внесений до переліку ризикових платників відповідно до п. 1.6 Критеріїв ризиковості платників податків, затверджених Постановою КМУ від 21.02.2018 №117 «Про запровадження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних».

Опис операцій: нереальність продажу товару за номенклатурою, відмінною від номенклатури попередньо придбаних товарів, за відсутності придбання товарів, що продано, від інших (не задіяних у ланцюгу нереальної поставки) постачальників або відсутності (нереальності) формування відповідного активу внаслідок власного задекларованого виробництва товару (вигодоформуючий субєкт), зокрема, за період 2016 - 2018 роки придбавалися товари наступної номенклатури: запчастини, котел газовий, шина, дитячі підгузки, арахіс, арматура, металопластикові вироби, бетон, продукти харчування, електротехніка, косметичні засоби, курячі н/ф, іграшки, матрац, будматеріали, меблі, посуд, тощо.

Крім того, ТОВ «СТАЛЬСТАНДАРТ» протягом квітня-травня 2018 року імпортовано товари наступної номенклатури: абразивні круги, апарати електронагрівальні перукарські побутові, вібромасажери, посуд, шланг, упаковка для пакування, тримач для телефону автомобільний, мінікраники-вентилі з ПВХ, пластиковий органайзер для складання одягу, різальні леза для машин або механічних пристроїв, годинники, спорядження для кемпінгів, електричне обладнання, верстати заточувальні, інструменти, кабелі електричні, перетворювачі статичні-випрямлячі для підключення побутових приладів, приймальна апаратура для радіомовлення, міні пилососи, водонагрівач, освітлювальні прилади, вимірювальні прилади (термометри), будівельні замазки для скріплення, ущільнення та герметизації, іграшки, інвентар для заняття спортом, комп'ютерні комплектуючі, косметика, механічні пристрої для розбризкування рідких речовин у с/г, прилади електронагрівальні, апарати оптичні (лазерний проектор), частини та пристрої моторних транспортних засобів (козирок), відеореєстратор, тощо. Подальше постачання переважної більшості вищевказаних товарів, не декларувалось.

При цьому, ТОВ «СТАЛЬСТАНДАРТ» протягом квітня - травня 2018 років складає та реєструє в ЄРПН податкові накладні на постачання наступних товарів/послуг: брус дерев'яний, брухт алюмінію, овочі, фрукти, зелень, дріт, кедровий горіх, шпала деревяна, феронікель, тощо, які відсутні у придбаних товарах, у тому числі, які були імпортовані.

Також у звітному періоді березень-травень 2018 здійснювало придбання товару в тому числі у субєктів господарювання, що мають ознаки ризиковості. …

За звітний період декларування ПДВ березень-травень 2018 р. встановлено неправомірне визначення ТОВ «СТАЛЬСТАНДАРТ» () сум податкових зобовязань при продажу товарів/послуг на загальну суму 11562503,75 грн., в т.ч. за звітний період декларування березень 2018 - 1488687,61 грн., квітень 2,63 грн., травень 2018 - 4310025,51 грн. Таким чином, платником податків порушено норми пп. «а»/»б» п. 185.1 ст. 185, п.187.1 ст. 187 Кодексу».

Згідно п.44.1 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно п.187.1 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб'єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду, згідно вимог п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.5 ст.198 Податкового кодексу України визначено, що платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) та місце постачання яких розташоване за межами митної території України; в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Згідно з п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобовязань платник податку зобовязаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України).

20 квітня 2018 року товариством з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕМЕНТ» (Покупець) укладено з товариством з обмеженою відповідальністю «СТАЛЬСТАНДАРТ» (продавець) договір поставки № 20/04-18 (а.с.67-69), за умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник передає у власність покупцеві, а покупець приймає та оплачує труби сталеві (надалі - товар) (п.1.1). Ціна за одиницю виміру, загальна кількість товару, часткове співвідношення (асортимент, номенклатура) визначено у спеціфікаціях або рахунках-фактурах (п.1.2). Поставка товару здійснюється на умовах FCA - склад постачальника, якщо інше не вказано у специфікаціях (п.3.1).

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань товариство з обмеженою відповідальністю «СТАЛЬСТАНДАРТ» здійснює такі види діяльності за КВЕД: 25.62 Механічне оброблення металевих виробів; 25.93 Виробництво виробів із дроту, ланцюгів і пружин; 25.94 Виробництво кріпильних і ґвинтонарізних виробів; 46.17 Діяльність посередників у торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 46.41 Оптова торгівля текстильними товарами; 46.42 Оптова торгівля одягом і взуттям; 46.43 Оптова торгівля побутовими електротоварами й електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення; 46.44 Оптова торгівля фарфором, скляним посудом і засобами для чищення; 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткованням; 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 46.77 Оптова торгівля відходами та брухтом; 46.90 Код КВЕД 62.01 Комп'ютерне програмування; 63.99 Надання інших інформаційних послуг, н. в. і. у.; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 69.10 Діяльність у сфері права; 69.20 Діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування; 72.19 Дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природничих і технічних наук; 33.13 Ремонт і технічне обслуговування електронного й оптичного устатковання; 33.17 Ремонт і технічне обслуговування інших транспортних засобів.

Згідно специфікації №1 від 20.04.2018 року (додаток №1 до договору поставки №20/04-18 від 20.04.2018 року) найменування товару труба 820х12, кількість 200,0 т., вартість товару з ПДВ 4500000,00 грн. (а.с.70).

На підтвердження реальності умов даного договору позивач надав суду: рахунки-фактури №136/05 від 23.05.2018 року, №124/05 від 21.05.2018 року, №66/05 від 10.05.2018 року, №44/05 від 07.05.2018 року, №16/05 від 04.05.2018 року, №05/05 від 02.05.2018 року, №138/04 від 26.04.2018 року, №142/04 від 23.04.2018 року (а.с.71-78); видаткові накладні №СТ-0000334 від 24.04.2018 року, №342 від 25.04.2018 року, №353 від 26.04.2018 року, №СТ-0000006 від 02.05.2018 року, №СТ-0000041 від 04.05.2018 року, №СТ-0000069 від 07.05.2018 року, №СТ-0000132 від 10.05.2018 року, №СТ-0000260 від 21.05.2018 року, №СТ-0000318 від 23.05.2018 року (а.с.79-88); товарно-транспортні накладні №240403 від №240405 від 24.04.2018 року, №250402 від 25.04.2018 року, №260404 від 26.04.2018 року, №020502 від 02.05.2018 року, №040503 від 04.05.2018 року, №070501 від 07.05.2018 року, №100503 від 10.05.2018 року, №210501 від 21.05.2018 року, №230502 від 23.05.2018 року (а.с.89-98) та податкові накладні №318 від 23.05.2018 року, №260 від 21.05.2018 року, №132 від 10.05.2018 року, №69 від 07.05.2018 року, №41 від 04.05.2018 року, №6 від 02.05.2018 року, №1 від 26.04.2018 року, №335 від 23.04.2018 року, №334 від 23.04.2018 року, №333 від 23.04.2018 року (а.с.99-108); сертифікат якості №856 АО «Харцизький трубний завод» (а.с.109).

Також позивач надав до суду бухгалтерську довідку №12-М від 17.10.2018 року (а.с.110), згідно якої станом на 30.06.2018 року на балансі ТОВ «ЕЛЕМЕНТ» обліковується товар «труба 820х12 (код 7305)», що був придбаний у ТОВ «СТАЛЬСТАНДАРТ» згідно договору №20/04-18 від 20.04.2018 року загальною кількістю 158,87 т., що ці активи знаходяться у власності ТОВ «ЕЛЕМЕНТ», обліковуються по бухгалтерському рахунку 201 «Матеріали» і їх фізичне місцезнаходження на території, що орендована у ФОП ОСОБА_5, яка знаходиться за адресою: м.Одеса, вул.От.Чепіги, буд.35/2.

Також позивач надав до суду виписки по рахунку №1 (а.с.111-129) та договори оренди територій №01/08-2 від 01.01.2018 року (а.с.130-132), №01/08-3 від 01.01.2018 року (а.с.134-136), №01/07-3 від 01.01.2017 року (а.с.138-140), №01/17-2 від 01.01.2017 року (а.с.142-144), згідно яких фізична особа-підприємець ОСОБА_5 (орендодавець) здає в оренду товариству з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕМЕНТ» нерухоме майно, розташоване за адресами: м.Одеса, вул.Отамана Чепіги, 35/2 та м.Одеса, вул.Отамана Чепіги, 41, яке складається зі складських приміщень, службово-побутових приміщень та відкритих територій, а також надав акти приймання-передачі майна до вказаних договорів (а.с.133, 137, 141, 145).

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні регулюються Законом №996 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». ОСОБА_6 поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність (ч.1 ст.2 Закону №996).

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено загальне поняття та характеристика документу на підставі якого виникає право та обов'язок в платника податків на формування показників податкової, бухгалтерської та фінансової звітності. Таким документом є первинний документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Вимоги до первинного документу встановлені ст. 9 цього ж Закону та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, проведення будь-якої господарської операції підприємства фіксується та підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на даних бухгалтерського обліку базуються фінансова, податкова, статистична та інші види звітності.

Отже, первинні документи по відображенню господарської операції є підставою й для податкового обліку.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності, установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету, встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995 року №88.

Відповідно до п.1.2 Положення №88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Пунктом 2.1 р.2 Положення №88 встановлено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (п.2.2 р.2 Положення №88).

Відповідно до п.2.4 Положення №88 2.4 первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З наданих до суду копій первинних документів по взаємовідносинах позивача з ТОВ «СТАЛЬСТАНДАРТ» судом встановлено, що вони мають усі необхідні реквізити та оформлені належним чином.

Відповідно до ст.83 Податкового кодексу України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; виключено; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Згідно ст.368 Кримінального процесуального кодексу України питання, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення вирішується виключно судом під час ухвалення вироку.

Відповідно до ч.5 ст.16 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Згідно ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд не приймає до уваги посилання контролюючого органу в акті перевірки на те, що ТОВ «СТАЛЬСТАНДАРТ» є учасником кримінальних проваджень №0000564 від 31.10.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.212 КК України та №0000142 від 17 березня 2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 212 КК України, оскільки доказів, які б свідчили про наявність вироку суду відносно контрагента позивача, який би набрав законної сили, під час розгляду справи контролюючим органом не надано, а отже сам по собі факт участі контрагента позивача у кримінальному провадженні не може слугувати належним доказом фіктивності розглядуваних господарських операцій та не тягне за собою правових наслідків для позивача, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність право позивача на формування податкового кредиту та витрат від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання визначення складу податкового кредиту та витрат поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Даний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 20.02.2018 року у справі № 826/6280/13-а.

Щодо посилання відповідача у акті перевірки на відсутність управлінського та технічного персоналу у ТОВ «СТАЛЬСТАНДАРТ» необхідний для ведення фінансово-господарської діяльності підприємства, на маніпулювання ТОВ «СТАЛЬСТАНДАРТ» податковою звітністю та на податкову інформацію Головного управління ДФС в Кіровоградській області стосовно діяльності ТОВ «СТАЛЬСТАНДАРТ», суд зазначає наступне.

Як встановлено Верховним Судом у постанові від 17 квітня 2018 року по справі №808/1543/17 «Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.».

Згідно висновку Верховного Суду, наведеного у постанові від 11 вересня 2018 року по справі №826/19033/16 «…чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов'язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів у останніх. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх податкових зобов'язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов'язань».

Таким чином, суд не бере до уваги посилання відповідача на відсутність у контрагента позивача персоналу, припущення щодо маніпулювання ТОВ «СТАЛЬСТАНДАРТ» податковою звітністю та на податкову інформацію Головного управління ДФС в Кіровоградській області «Узагальнена податкова інформація щодо ТОВ «СТАЛЬСТАНДАРТ» (), за звітний період декларування ПДВ березень-травень 2018 року з питань проведення фінансово-господарських операцій з контрагентами-постачальниками та з контрагентами-покупцями й правомірності складання і реєстрації в ЄРПН податкових накладних, виписаних на адресу контрагентів, а також при визначенні сум податкових зобовязань і податкового кредиту», у якій зазначено про порушення ТОВ «СТАЛЬСТАНДАРТ» норм пп. «а»/«б» п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України, оскільки позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України і не може нести відповідальність за порушення контрагентами правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни. У разі якщо контрагентами були допущені порушення норм податкового чи норм іншого законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цих осіб.

При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом». Так, наведені відповідачем аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та контрагентом, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень статті 73-75 Кодексу адміністративного судочинства України.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, висловленою також у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Суд зазначає, що надані до суду первинні документи по взаємовідносинам позивача з контрагентом ТОВ «СТАЛЬСТАНДАРТ» в силу Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинними документами та мають всі необхідні встановлені законом обов'язкові реквізити. Докази того, що ці первинні документи не мають юридичної сили або визнані в установленому порядку недійсними - відсутні.

При розгляді справи судом встановлено, що і позивач, і його контрагент на час укладання спірних правочинів були зареєстровані як платники податку на додану вартість.

Враховуючи вищевикладені приписи чинного законодавства України, обставини встановлені судом, оскільки факти, які встановлені в акті перевірки не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ЕЛЕМЕНТ» є обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч.2 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У відповідності до п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, яка діяла станом на дату подачі даного адміністративного позову, за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою сплачується судовий збір за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що, позивачем за подачу даного адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 12179,97 грн. згідно платіжного доручення №15623 від 22 жовтня 2018 року (а.с.5).

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління ДФС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕМЕНТ» судового збору у розмірі 12179,97 грн., сплаченого згідно платіжного доручення №15623 від 22 жовтня 2018 року.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕМЕНТ» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 17.10.2018 року (форма «Р»).

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕМЕНТ» судовий збір у розмірі 12179,97 грн., сплачений згідно платіжного доручення №15623 від 22 жовтня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Пятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕМЕНТ» (вул.Отамана Чепіги, буд.35/2, м.Одеса, 54014, ).

Відповідач - Головне управління ДФС в Одеській області (вул.Семінарська 5, м.Одеса, 45044, код ЄДРПОУ 3938646).

Повний текст рішення складено ат підписано 25.01.2019 року.

Суддя О.А. Вовченко

.