Справа № 571/1557/18
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/508/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Судової-Хомюк Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 04 грудня 2018 року (головуючий суддя Комзюк А.Ф., смт. Рокитне) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до рядового поліції 3 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Герасимчук Валентини Володимирівни про визнання протиправною, скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до рядового поліції 3 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Герасимчук Валентини Володимирівни в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про накладення адміністративного стягнення від 08.09.2018 року серії ЕАВ №586082 та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 04 грудня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом неповно встановлено обставини, які мають значення для справи та невірно досліджено докази, які мають значення у справі, тому просить скасувати рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області та ухвалити нове, яким закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі зазначає, що як зазначається у поданому відповідачем відзиві, підставою зупинки транспортного засобу під його керуванням була нібито виявлена працівниками патрульної поліції у темну пору доби несправність в роботі зовнішніх світлових приладів, а саме - задніх габаритних ліхтарів.

Однак, як вбачається з оскаржуваної постанови серії ЕАВ №586082 (копія наявна в матеріалах справи), а саме з п. 6 - «в темну пору доби не горіли габарити».

З вищевикладеного вбачається, що твердження відповідача про несправності в роботі задніх габаритних ліхтарів не відповідають дійсності та є надуманими, оскільки не відповідають дійсним обставинам справи, викладеним в оскаржуваній постанові.

Разом з тим, вважає, що дана обставина не була повністю досліджена судом першої інстанції. Так, з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери інспектора патрульної поліції чітко вбачається світіння та миготіння нижніх задніх габаритних ліхтарів, які знаходяться на бампері автомобіля.

Крім цього, на підтвердження того факту, що дані ліхтарі виконують функції, зокрема й габаритних ліхтарів, надає суду 3 (три) електронні витяги з інтернет-ресурсів, які визначають їх функціонування та технічні характеристики.

Більше того, керування транспортним засобом у якому не горять під час руху задні габаритні ліхтарі не є порушенням у розумінні ч. 1 ст. 121 КУпАП, оскільки положенням даної статті адміністративна відповідальність передбачена виключно у разі керування водієм транспортним засобом, що має несправності у роботі зовнішніх світлових приладів.

Тобто, в даному випадку, задля встановлення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, інспектору патрульної поліції необхідно було б встановити саме несправність у роботі зовнішніх світлових приладів, як причину їх вимкненості та підставу для притягнення до адміністративної відповідальності, чого зроблено не було та об'єктивно зроблено бути вже не може, а відтак й підстави для подальшої перевірки полісу обов'язкового страхування правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В даному випадку, та в межах розгляду адміністративної справи №571/1557/18, предметом її розгляду був саме факт нібито не пред'явленого для перевірки полісу ОСЦПВВНТЗ, за що передбачена відповідальність згідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності чинного на території України.

Контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху.

Тобто, з вищевикладеного вбачається, що контроль наявності полісу ОСЦПВВНТЗ у водія здійснюється працівниками поліції виключно при складанні протоколів щодо порушень ПДР, а не винесенні постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

З вищевказаного вбачається, що у відповідача взагалі були відсутні правові підстави для витребування та перевірки полісу ОСЦПВВЕНТЗ, а здійснений «контроль» був незаконним та протиправним.

Разом з тим, положеннями вищезгаданої статті Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Як вбачається з наданої копії електронного витягу з реєстру ПрАТ «СК «Провідна» щодо полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК 7992242, його цивільно-правова відповідальність, як власника належного йому транспортного засобу Аudi Q7 є забезпеченою. Тобто, експлуатація транспортного засобу відбувалась при наявності чинного полісу ОСЦПВВНТЗ.

Враховуючи той факт, що на момент зупинки транспортного засобу поліс ОСЦПВВНТЗ був дійсним та чинним, то будь-які підстави та причини для його непред'явлення об'єктивно були відсутні.

Крім того, непред'явлення полісу ОСЦПВВНТЗ теоретично може бути підтверджено показами свідків, зафіксованими в письмовому вигляді, або власноручно написаним поясненням щодо такого факту та його причин.

Оскільки з наявних матеріалів справи вбачається, що будь-які відомості, які стосуються або могли б стосуватись та підтверджувати факт відмови та непред'явлення для перевірки полісу ОСЦПВВНТЗ - відсутні, то у відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП й відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Більше того, обов'язок наведення належних та допустимих доказів, які могли б підтвердити непред'явлення полісу ОСЦПВВНТЗ покладається на відповідача, як суб'єкта владних повноважень, однак останнім не було реалізовано та дотримано жодних вимог чинного законодавства України, які б дали законні підстави притягнути апелянта до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Крім цього, з наявного в матеріалах справи відеодоказу ним було висловлено власний намір та прохання до інспектора патрульної поліції реалізувати власні права та висловити відповідні зауваження шляхом надання письмових пояснень за фактом обставин можливо вчиненого адміністративного правопорушення, однак, всупереч вимогам чинного законодавства України, інспектор патрульної поліції проігнорував дане прохання та не надав жодної можливості скористуватись своїм правом на висловлення конструктивних зауважень.

Окрім цього, судом при розгляді даної справи не було дотримано й вимог ст. 280 КУпАП України: орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підставі ст. 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Верховний Суд України в п. 24 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року за № 14, звернув увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. Суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КУпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія судів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 586082, винесеної рядовим поліції УПП у м.Київ Герасимчук В.В., 08.09.2018 року о 22:24 год. дорога Кільцева, 2 у місті Київ, водій ОСОБА_1 керував автомобілем АUDІ Q7, номерний знак НОМЕР_1, в якого не горіли габарити в темну пору доби та який при перевірці не пред'явив поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.4 (а) ПДР. Відповідальність передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП. За вказане до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції вірно врахував, що відповідальність за ч. 1 ст. 126 КупАП настає у разі не пред'явлення для перевірки поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції з?ясував, що згідно відеозапису нагрудної катери поліцейського на момент зупинки автомобіля позивача у темну пору доби, зовнішні світлові прилади не були ввімкненими. Також дані відеозапису містять відомості на підтвердження того, що водій ОСОБА_1 на вимогу поліцейського не пред'явив полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв'язку з цим поліцейський повідомив про винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення.

У даній спірній ситуації, суд першої інстанції правильно вказав, що згідно п. 31.6 «б» ПДР забороняється подальший рух транспортних засобів у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів, а згідно пункту 2.4 «а» ПДР, на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів, обґрунтовано вважав, що доводи позивача нічим не підтверджені та спростовані відповідачем, що вказує на відсутність підстав для задоволення позову.

Твердження апелянта про наявність в матеріалах справи доказів існування страхового поліса не відповідає дійсності, бо електронний витяг з реєстру ПрАТ «СК «Провідна», свідчить про наявність страхового поліса станом на 01.10.2018, а правопорушення зафіксовано 08.09.2018 р. Більше того, відповідальність за порушення вимог ч. 1 ст. 126 КУпАП України, згідно диспозиції вказаної норми, настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), а не за існування такого поліса взагалі.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 286, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 04 грудня 2018 року по справі № 571/1557/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Н.М. Судова-Хомюк