Справа № 804/1933/18
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 січня 2019 року Справа № 34вр-19/804/1933/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіКонєвої С.О.
при секретарі судового засіданняЗіненко А.О.
за участю представників сторін:
від боржника: ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі заяву ОСОБА_4 про заміну сторони (стягувача) у виконавчому листі у адміністративній справі за позовом ОСОБА_5 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2018р. по справі №804/1933/18 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 було відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2018р. у справі №804/1933/18 апеляційну скаргу ОСОБА_5 було задоволено, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2018р. скасовано позовні вимоги позивача задоволено повністю, а саме:

- визнано неправомірними дії Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_5 одноразової грошової допомоги в розмірі 386000,00 грн.;

- зобов'язано Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_5 одноразову грошову допомогу в розмірі 386000,00 грн. (а.с.96-100).

На виконання вказаної вище постанови суду апеляційної інстанції, 31.08.2018р. за заявою стягувача судом було видано виконавчий лист (а.с.102,105).

10.01.2019р. Заявник (ОСОБА_4) звернулася із заявою про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні її правонаступником, в якій, з урахуванням заяви про уточнення щодо заміни сторони (стягувача) від 21.01.2019р., просить замінити стягувача за виконавчим листом № 804/1933/18 від 31.08.2018р. з ОСОБА_5 на ОСОБА_4, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_5 помер, під час життя нараховану одноразову грошову допомогу за рішенням суду в розмірі 386000,00 грн. не отримав. У відповідності до вимог ст.1227 Цивільного кодексу України одержання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї незалежно від того чи виступають вони одночасно спадкоємцями після його смерті. Оскільки, ОСОБА_4 є законною дружиною ОСОБА_5 вона є членом сім'ї померлого, а значить їй належать виплати, що належали померлому за рішенням суду, а тому заявник просить заяву задовольнити на підставі ст. 379 Кодексу адміністративного судочинства України. В обгрунтування своєї позиції заявник посилається на роз'яснення Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 02.03.2018р. (а.с. 108-110).

Заявник в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлена належним чином 11.01.2019р., що підтверджується змістом телефонограми, наявної у справі (а.с. 121).

21.01.2019р. заявник подала до канцелярії суду клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату у зв'язку з тим, що має підвищену температуру тіла (39-40), яка тримається декілька днів, закладення носу та горла та не може приймати участь в судовому засіданні у такому стані та надати суду оригінали необхідних документів, а також зазначила, що вважає за необхідне проводити розгляд заяви за її участю, оскільки заявник має можливість надати суду пояснення та оригінали документів, які можуть вплинути на прийняття судом повного та обґрунтованого рішення (а.с.126).

Розглянувши наведене клопотання заявника про відкладення розгляду її заяви, суд не вбачає обґрунтованих підстав для його задоволення, оскільки обставини, викладені заявником у клопотанні про хворобу заявником жодними доказами не підтверджені.

Окрім того, строки розгляду такої заяви не передбачають її відкладення, оскільки така заява підлягає розгляду у десятиденний строк та неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду згідно до вимог ч.2 ст.379 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також слід зазначити, що судом від заявника жодних оригіналів документів не вимагалося ухвалою суду від 11.01.2019р., лише витребувалася копію свідоцтва про право на спадщину, завірена нотаріально у справу, яку заявник мала можливість надати (за її наявності) у період з 11.01.2019р. по 21.01.2019р., проте без поважної причини не надала навіть 21.01.2019р.

Враховуючи вищевикладене, належне повідомлення заявника про дату, час і місце розгляду заяви, строки розгляду заяви, встановлені ч.2 ст.379 Кодексу адміністративного судочинства України, з'ясувавши думку представника боржника з приводу заявленого клопотання, який залишив його вирішення на розгляд суду, суд не находить підстав для задоволення клопотання заявника про відкладення судового засідання з вищенаведених підстав та вважає за можливе здійснити розгляд заяви заявника за її відсутності у відповідності до вимог ч.2 ст.379 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представник боржника в судовому засідання проти заміни стягувача у виконавчому листі №804/1933/18 заперечувала, в письмових поясненнях просила відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що постановою державного виконавця від 20.11.2018р. було закінчено виконавче провадження відкрите за виконавчим листом №804/1933/18 відповідно до п.3 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" та відновлення даного виконавчого провадження можливе лише у разі скасування або визнання незаконною постанови про закінчення виконавчого провадження. Окрім того, представник боржника зазначає, що у разі надання заявницею копії свідоцтва про право на спадщину, в якому буде зазначено, що одноразова грошова допомога, як вид спадщини, набута ОСОБА_4 можливо буде вирішити питання щодо виплати заявнику одноразової грошової допомоги у досудовому порядку (а.с. 129-130).

Заслухавши представника боржника, який брав участь у судовому засіданні, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих процесуальних підстав для задоволення заяви заявника про заміну сторони (стягувача) у виконавчому листі у даній справі з ОСОБА_5 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.) на ОСОБА_4 (його дружину), виходячи з наступного.

Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2018р. по справі №804/1933/18 у задоволені позовних вимог ОСОБА_5 було відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2018р. у справі №804/1933/18 апеляційну скаргу ОСОБА_5 було задоволено, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2018р. скасовано позовні вимоги позивача задоволено повністю, а саме:

- визнано неправомірними дії Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_5 одноразової грошової допомоги в розмірі 386000,00 грн.;

- зобов'язано Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_5 одноразову грошову допомогу в розмірі 386000,00 грн.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2018р. по справі №804/1933/18 набрала законної сили 26.07.2018р. (а.с.96-100).

31.08.2018р. за заявою стягувача судом було видано виконавчий лист на виконання вищевказаної постанови (а.с. 102, 105).

При цьому, зі змісту вказаного вище виконавчого листа видно, що стягувачем за ним є ОСОБА_5 (а.с. 105).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-КИ №797564 від 27.03.2018р., виданого Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 114).

У відповідності до вимог ст.52 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Згідно ч. 1 ст. 379 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до ч. 4 ст. 379 Кодексу адміністративного судочинства України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

При цьому, примусове виконання судового рішення віднесено до повноважень органів державної виконавчої служби у спосіб та у порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Отже, у даному випадку, наявні обставини щодо примусового виконання судового рішення, а не добровільна виплата соціальних виплат органом державної влади.

При цьому, підставою та обґрунтованим доказом правонаступництва заявника для її заміни як сторони у виконавчому листі №804/1933/18 є наявність документів, визначених законом про те, що права та обов'язки померлого перейшли до заявника.

Згідно до ст.1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1227 Цивільного кодексу України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно до ст.66 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст.67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Підпунктами 4.9, 4.10, 4.11 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків.

Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена.

Для спадкоємця, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину є первинним документом, на підставі якого заводиться спадкова справа. При цьому, нотаріус має виконати всі дії, які передбачені цим Порядком.

З аналізу вказаних норм вбачається, що, у даному випадку, підтвердження правонаступництва заявника у виконавчому листі №804/1933/18 можливо за умови надання заявником свідоцтва про право на спадщину, за яким вона успадкувала за ОСОБА_5 одноразову грошову допомогу у розмірі 386000,00 грн. у відповідності до вищенаведених вимог чинного законодавства.

Разом з тим, заявником копії свідоцтва про право на спадщину надано суду не було, що позбавляє суд пересвідчитися у тому, що на момент розгляду даної заяви заявник успадкувала за ОСОБА_5 одноразову грошову допомогу у розмірі 386000,00 грн. відповідно до постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2018р. у справі №804/1933/18.

Судом відхиляються посилання заявника на ст.1227 Цивільного кодексу України, за якою соціальні виплати, які належали спадкодавцеві, але не були одержані за життя, передаються членам сім'ї без оформлення свідоцтва про право на спадщину, оскільки доказів того, що вказана одноразова грошова допомога була нарахована (належала) померлому за його життя суду не надано, а матеріали даної адміністративної справи свідчать про те, що вказана сума одноразової грошової допомоги перебуває на стадії примусового виконання, що не свідчить про її нарахування померлому за його життя, а, відповідно, на стадії примусового виконання судового рішення про нарахування та виплату суми одноразової грошової допомоги заявник повинна підтвердити своє правонаступництво шляхом надання копії свідоцтва про право на спадщину, виданого у встановленому законодавством порядку.

Також є безпідставним і необґрунтованим надане заявником в якості доказу на підтвердження її правонаступництва без оформлення свідоцтва про право на спадщину роз'яснення з сайту Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 02.03.2018р. щодо застосування норм ст.1227 Цивільного кодексу України в нотаріальній практиці, за змістом якого роз'яснено, що одержання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, у разі наявності членів сім'ї, здійснюється без участі нотаріуса шляхом звернення членів сім'ї померлого безпосередньо до органів або осіб, зобов'язаних провести дану виплату, оскільки вказане роз'яснення не є нормативно-правовим актом та не врегульовує питання правонаступництва при примусовому виконанні судових рішень, а тому не підлягають застосуванню при розгляді заяви заявника, поданої у порядку ст.379 Кодексу адміністративного судочинства України.

Окрім того, суд звертає увагу заявника на те, що вказана норма ст.1227 Цивільного кодексу України підлягає реалізації за умови відсутності спорів щодо нарахованих померлому сум соціальних виплат шляхом звернення членів сім'ї померлого безпосередньо до органів, зобов'язаних провести такі виплати, тоді як вказана норма не врегульовує питання виконання судових рішень щодо примусу нарахування та виплати таких сум, які встановлені лише Законом України "Про виконавче провадження" за умови надання доказів правонаступництва щодо переходу таких прав та обов'язків до спадкоємців.

Приймаючи до уваги викладене, відсутність доказів, які підтверджують перехід прав та обов'язків померлого стягувача - ОСОБА_5 до заявника - ОСОБА_4, у суду відсутні підстави для задоволення заяви про заміну стягувача у виконавчому листі №804/1933/18 з ОСОБА_5 на заявницю - ОСОБА_4, у зв'язку з чим у задоволенні заяви заявнику слід відмовити.

При цьому, слід роз'яснити заявнику, що вказана відмова не перешкоджає повторному зверненню із такою ж заявою за умови надання заявником доказів переходу прав і обов'язків померлого до неї згідно свідоцтва про право на спадщину у відповідності до вимог ст.ст. 52, 379 Кодексу адміністративного судочинства України.

Окрім того, і представник боржника у своїх поясненнях зазначає про можливість вирішення питання щодо виплати заявнику одноразової грошової допомоги у досудовому порядку у разі надання заявником копії свідоцтва про право на спадщину, в якому буде зазначено, що одноразова грошова допомога, як вид спадщини, набута заявником - ОСОБА_4 (а.с.128-130).

Керуючись ст.ст. 243, 248, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про заміну сторони (стягувача) у виконавчому листі у адміністративній справі №804/1933/18 - відмовити повністю.

Ухвала суду може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали, або протягом п'ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали (у разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини ухвали) відповідно до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.5 п.15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили у строки, визначені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено - 28.01.2019р.

Суддя С.О. Конєва