Справа № 360/4037/18
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

23 січня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4037/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Шембелян В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Марківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

04.12.2018 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Марківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Марківського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області, № 16, від 22 листопада 2018 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1;

- визнати протиправними дії Марківського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області, щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки № 11 від 05.11.2018 про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, що видана Луганською регіональною комісією з визначення даних про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження у 1986-1990 роки, Луганської державної обласної адміністрації, з 15 листопада 2018 року;

- зобов'язати Марківське об'єднане Управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії, виходячи із заробітної плати, зазначеної в довідці № 11 від 05.11.2018 року про заробітну працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, що видана Луганською регіональною комісією з визначення даних про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження у 1986-1990 роки, Луганської обласної державної адміністрації, та виплатити недоотримані суми пенсії з 15 листопада 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13 листопада 2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, додавши довідку № 11 від 05.11.2018 про заробітну плату за час роботи по ліквідації наслідків на ЧАЄС, що видана вказаною комісією Луганської обласної державної адміністрації. Рішенням відповідача від 22.11.2018 № 16 відмовлено у перерахунку пенсії, у зв'язку з тим, що довідка містить недостовірні відомості. Однак, зазначена довідка видана на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, і тому такі обставини звільнені від доказування (ч. 4 ст. 78 КАС). Крім того, відповідно до Постанови КМУ від 23.11.2011 №1210 заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період. Тому позивач вважає дії Марківського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області неправомірними та такими, що порушують його конституційні права.

Ухвалою суду від 10.12.2018 відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (арк.спр. 1-2).

Ухвалою суду від 21.12.2018 відкладено судове засідання у зв'язку з витребуванням доказів (арк.спр. 29).

22.12.2018 за вх.№ 41234/2018 через відділ діловодства та обліку звернення громадян (канцелярію) суду від відповідача надійшов відзив на позов (арк. спр. 32-35), в якому зазначено, що відповідач позовних вимог не визнає з таких підстав.

13.11.2018 позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки № 11 від 05.11.2018 року про заробітну працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках.

В довідці № 11 для перерахунку пенсії за період з 20.07.1986 по 08.08.1986 за місцем роботи в Новопсковському РТП на посаді водія вказана тарифна ставка (розцінка, відрядна, оклад, посадовий оклад) 0,596, по особовому рахунку №118 за 1986 рік по заробітній платі в сумі 1075,82 з урахуванням коефіцієнта 5 відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7 "Об условиях оплати труда и материального обеспечения работников предприятий, организаций и учреждений, занятых на работах, связанных с ликвидацией последствий аварии на Чернобыльской АЗС и предотвращением загрязнения окружающей среды". Оплата за тарифними ставками (розцінками, відрядними, окладами, посадовими окладами) по зонах небезпеки провадиться, виходячи з установленого у зоні відчуження 6-годинного робочого дня та 6-денного (36-годинного) робочого тижня.

Зазначена довідка містить примітку: "Довідка надана в межах фактично виплаченого заробітку за серпень - вересень 1986 року Новопсковським ремонтно-транспортним підприємством, відповідно до картки № 118 особового рахунку нарахування та утримання із зарплати за 1986 рік та з урахуванням висновків Луганського окружного адміністративного суду від 13.09.2018 року у справі №812/1078/17".

Форма довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках затверджена Наказом Міністерства соціальної політики від 12.10.2012 № 644, яка містить 2 таблиці: І таблиця - розрахунок заробітної плати безпосередньо за роботу в зоні відчуження, де підвищена кратність не може перевищувати максимально 4 крати; 2 таблиця - розрахунок збереженої зарплати за основним місцем роботи (завжди 1 крат)+ заробітна плата за роботу у відповідній зоні небезпеки (4,3,2,1 крати)= сума, яка визначається для розрахунку пенсії.

Відносно перевірки щодо перерахунку заробітної плати ОСОБА_1, проведеної на підставі наказу від 27.07.2005 № 41 ВАТ "Новопсковським Агротехсервісом" управління зазначає, що всі розрахунки по особовому рахунку №118 за 1986 по нарахуванню всіх виплат були проведені з середньодобової заробітної плати в сумі 12,85 крб., а слідувало нараховувати з середньодобової заробітної плати 12,56 крб.

Таким чином, відповідач вважає, що розрахунок підприємством зроблено неправильно, тобто без урахування нормативних вимог, які діяли на той час. Враховуючи те, що розрахунки по заробітній платі на ВАТ "Новопсковський Агротехсервіс" були проведені неправильно, тому взяти за основу картку №118 особового рахунку для видачі довідки ОСОБА_1 недоцільно через допущені явні помилки, що стпростовує підстави для застосування вимог Постанови КМУ від 23.11.2011 №1210 заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Отже, довідка №11 від 05.11.2018 містить недостовірні дані, тому, на думку відповідача, вона не може бути підставою для перерахунку пенсії позивача. Тому, рішенням управління №16 від 22.11.2018 позивачу відмовлено в перерахунку пенсії.

Також відповідач зауважив, що хоча правомірність видачі довідки встановлена судовими рішеннями у справі №812/1078/17 від 13.09.2018 та № 812/23/16 від 12.07.2016, висновками економічної експертизи, які набрали чинності, і тому має преюдиціальне значення для даної справи, оскільки в силу ч.4 ст.78 КАС України, обставини встановлені судовим рішенням не доказуються при розгляді іншої (даної) справи, але з огляду на те, що довідка №11 від 05.11.2018 про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках складена та видана на підставі судових рішень, все ж суперечить діючому законодавству, так як, містить недостовірні дані, тому відповідачем для перерахунку пенсії не застосована.

Підпунктом 3 пункту 4.2 розділу ІV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 22.11.2005 №22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 №1566/11846 зі змінами зазначено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію - перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право перевіряти обґрунтованість їх видачі. Таким чином, дії управління є правомірними які відповідають діючому законодавству. На підставі викладеного просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд розглядав справу в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін, вирішує справу в письмовому провадженні відповідно до вимог частини дев'ятої статті 205 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідом другої групи, що підтверджується посвідченнями серії НОМЕР_2 від 04.07.2005, серії НОМЕР_3 від 05.07.2005, паспортом серії НОМЕР_4 та карткою фізичної особи - платника податків (арк.спр. 5-6).

З 20.07.1986 по 08.08.1986 ОСОБА_1 знаходився на учбових зборах, і за ним на підставі ст.72 Закону СРСР зберігався середній заробіток за місцем роботи. Крім того на підставі постанови ЦК КПСС, президіума ВР СРСР, Ради міністрів СРСР, ВЦСПС від 07.05.1986 він мав право на виплату за місцем постійної роботи 100% тарифної ставки (посадового окладу), що підтверджується довідкою від 08.08.1986 № 18 (арк.спр.9).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 12.07.2016 у справі № 812/23/16 за позовом ОСОБА_1 до Луганської регіональної комісії з визначення даних про заробітну плату, Центральної комісії з визначення даних про заробітну плату про визнання неправомірними дій про видачу довідок про заробітну плату за час роботи в зоні відчуження з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС позовні вимоги задоволено частково, скасовано рішення Луганської регіональної комісії з визначення даних про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження у 1986 - 1990 роки, на підставі якого ОСОБА_1 видана довідка № 10 від 05.06.2013 про визначення розміру його заробітної плати в період з 20.07.1986 по 08.08.1986; скасовано рішення Центральної комісії з визначення даних про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження у 1986 - 1990 роки, що оформлене протоколом № 2 від 22.11.2013 в частині підтвердження довідки № 10 від 05.06.2013 про визначення розміру заробітної плати в період з 20.07.1986 по 08.08.1986, що видана ОСОБА_1 Луганською регіональною комісією з визначення даних про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження; зобов'язано другого відповідача повторно розглянути питання та прийняти рішення щодо видачі ОСОБА_1 довідки про визначення розміру його заробітної плати в період з 20.07.1986 по 08.08.1986 на підставі особового рахунку № 118 за 1986 рік та розшифровки заробітної плати на підставі наказу № 41 від 27.07.2005, а також інших первинних документів з урахуванням вимог, передбачених чинним на той час законодавством, із встановленням суми заробітної плати не нижчої від фактично одержаної суми у зазначений період (арк.спр. 11-15).

На виконання рішення суду № 812/23/16 Луганською регіональною комісією було видано довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках від 13.12.2016 № 7 та № 8. Однак позивач звернувся до суду про визнання вказаних довідок недійсними.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 13.09.2018 у справі № 812/1078/17 визнано протиправним та скасоване рішення Луганської регіональної комісії з визначення даних про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження у 1986 - 1990 роки, оформлене протоколом від 08 грудня 2016 року № 3, яким вирішено видати ОСОБА_1 довідку про заробітну плату, одержану за виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження в 1986 році, та на підставі якого видано довідки від 13 грудня 2016 року № 7 та від 13 грудня 2016 року № 8 про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках. Визнано недійсними довідки від 13 грудня 2016 року № 7 та від 13 грудня 2016 року № 8 про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, видані Луганською регіональною комісією з визначення даних про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження у 1986 - 1990 роки, ОСОБА_1 (арк.спр. 18-23).

З урахуванням висновків рішення суду у справі № 812/1078/17 позивачу вказаною комісією було видано нову довідку № 11 від 05.11.2018 (арк.спр. 7).

13.11.2018 позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, додавши довідку № 11 від 05.11.2018 про заробітну плату за час роботи по ліквідації наслідків на ЧАЄС, виданої Луганською обласною державною адміністрацією, що визнається сторонами.

Рішенням Марківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 22.11.2018 № 16 відмовлено у перерахунку пенсії, у зв'язку з тим, що довідка № 11 від 05.11.2018 про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках містить недостовірні дані, тому для перерахунку пенсії відсутні правові підстави (арк.спр.16-17).

Не погоджуючись з вказаною відмовою та її підставами, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з таких вимог чинного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 49 Закону України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №796-XII) передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Після 1 січня 2015 року додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 4, не встановлюється.

Відповідно до частини першої статті 54 Закону №796-XII, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986 - 1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Згідно із приписами статті 57 Закону України №796-XII, обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок № 1210), яким визначений механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - пенсії). Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Відповідно до підпункту 4 пункту 3 Порядку № 1210, у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986 - 1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

Згідно з пунктом 7 Порядку № 1210 В усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Таким чином, розмір пенсії по інвалідності ставиться у залежність від заробітку, фактично отриманого особою у період її роботи в зоні відчуження.

Згідно з абзацом 4 статті 15 Закону України №796-XII, видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Пунктом 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1) передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об'єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Таким чином, підставою для обчислення пенсії у розмірі відшкодування фактичних збитків є довідка про заробітну плату, одержану за період роботи в зоні відчуження, яка видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за призначенням (перерахунком) пенсії. Якщо такі підприємства ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки видаються правонаступником або державними архівними установами.

Форму довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках затверджено наказом Міністерства соціального захисту населення України № 644 від 12.10.2012.

Як вбачається з матеріалів справи, для перерахунку пенсії позивачем ОСОБА_1 Марківському об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України в Луганській області було надано довідку про заробітну плату, одержану за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках № 11 від 05.11.2018.

Рішенням відповідача від 22.11.2018 № 16 відмовлено у перерахунку пенсії, у зв'язку з тим, що довідка містить недостовірні дані, зокрема, зазначено, що відповідно до Постанови КМУ від 22.09.2004 № 1240 заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержавної суми у зазначений період, враховуючи те, що розрахунки по заробітній платі на ВАТ «Новопсковський Агротехсервіс» були проведені неправильно, тому взяти за основу картку № 118 особового рахунку для видачі довідки ОСОБА_1 недоцільно через допущені явні помилки.

Однак суд зазначає, що вищезазначена довідка була видана з урахуванням висновків рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13.08.2018 по справі № 812/1078/17, яким з урахуванням висновків судово-економічної експертизи підтверджено, те, що в оскаржуваних довідках розрахунок заробітної плати зроблено неправильно, без врахування всієї інформації, що міститься в первинних документах, зокрема, особовому рахунку № 118 за 1986 рік та розшифровці заробітної плати на підставі наказу № 41 від 27.07.2005, та без врахування вимог пункту 7 постанови КМУ від 23.11.2011 № 1270, згідно з яким в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Отже, правомірність видачі довідки встановлена висновком судово-економічної експертизи та судови рішенням, які набрали законної сили.

Частиною 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною 5 цієї ж статті, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Дійсно, відповідач в цій справі - пенсійний орган не приймав участі в розгляді зазначених судових справ №812/1078/17 та № 812/23/16. Однак, в відзиві на цей позов відповідач фактично визнає дійсність встановлених у вказаних справах судом обставин, а саме, що відомості стосовно ортиманої позивачем заробітної плати за період роботи в зоні відчуження, зазначені в довідці № 11 від 05.11.2018, відповідають наявним відомостям, що містять первинні документи, які визнані судом належними доказами у справі. Доводи відповідача не спростовують дійсності цих обставин і не ставлять під сумнів їх достовірність.

Тому суд не знаходить підстав для застосування вимог частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України в цьому випадку.

Підпунктом 3 пункту 4.2 розділу ІV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 22.11.2005 №22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 №1566/11846 зі змінами зазначено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію - перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право перевіряти обґрунтованість їх видачі. Таким чином, дії управління є правомірними які відповідають діючому законодавству.

Однак, зазначені вимоги пенсійного законодавства до спірних правовідносин не можуть бути застосовані, оскільки підстави видачі довідки № 11 від 05.11.2018 вже перевірені судом. Отже відповідач, мав керуватися вимогами частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України щодо обов'язковості для нього висновків суду, викладених в рішенні, що набрало законної сили.

Таким чином, суд дійшов висновку, що правових підстав для відмови у перерахунку позивачу пенсії на підставі довідки № 11 від 05.11.2018 відповідач не мав.

Беручи до уваги викладене, рішення Марківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 22.11.2018 № 22, яким позивачу відмовлено в перерахунку пенсії відповідно до довідки про заробітну плату №11 від 05.11.2018, є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 4 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, у разі виникнення права на підвищення пенсії, провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії 13.11.2018, пенсія позивача підлягає перерахунку з 01.11.2018.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Зважаючи на обставини справи, суд встановив, що порушення прав позивача відбулося внаслідок прийняття відповідачем протиправного рішення № 16 від 22.11.2018 про відмову в перерахунку пенсії, тому належним способом захисту порушеного права в даному випадку є визнання протиправним та скасування рішення Марківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області № 16 від 22.11.2018, та зобов'язання відповідача здійснити ОСОБА_1, перерахунок пенсії, виходячи із заробітної плати зазначеної в довідці № 11 від 05.11.2018 року про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, виданої Луганською регіональною комісією з визначення даних про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження у 1986-1990 роки, Луганської обласної державної адміністрації, та виплатити недоотримані суми пенсії з 1 листопада 2018 року.

Самі по собі дії (бездіяльність) відповідача не тягнуть для позивача настання будь-яких негативних наслідків, відповідно, такий спосіб захисту, як визнання їх протиправними, жодним чином не сприятиме відновленню прав позивача.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупередженне та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду доказів на підтвердження правомірності свого рішення.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач є інвалідом ІІ групи та звільнений від сплати судового збору у відповідності до вимог Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 9, 14, 72-78, 90, 139, 143, 242-246, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Марківського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 16 від 22 лнстопада 2018 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати Марківське об'єднане Управління Пенсійного фонду України в Луганській області (місцезнаходження: Луганська область, смт Марківка, вул. Центральна, буд. 20, код за ) здійснити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) перерахунок пенсії, виходячи із заробітної плати, зазначеної в довідці № 11 від 05.11.2018 року про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, що видана Луганською регіональною комісією з визначення даних про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження у 1986-1990 роки, Луганської обласної державної адміністрації, та виплатити недоотримані суми пенсії з 1 листопада 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено та підписано 28 січня 2019 року.

Суддя В.С. Шембелян