Справа № 520/11743/18
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

24 січня 2019 р. № 520/11743/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сагайдака В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 61146, код НОМЕР_1) до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (вул. Валентинівська, буд. 22-Б, м. Харків, 61170, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, в якому просить суд:

визнати бездіяльність Управління пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова щодо зарахування ОСОБА_1, до стажу роботи для призначення пенсії за вислугу років роботи на посаді вчителя музики та співів в середній школі №123 з 01.09.1991 року по 31.08.1992 року протиправною;

зобовязати Управління пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова зарахувати ОСОБА_1, в стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років роботу на посаді вчителя музики та співів в середній школі №123 з 01.09.1991 року по 31.08.1992 року з педагогічним навантаженням 6 годин на тиждень та з 01.09.1992 року по 30.04.1993 року з педагогічним навантаженням 8 годин на тиждень.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи для призначення пенсії за вислугу років роботи на посаді вчителя музики та співів з 01.09.1991 року по 31.08.1992 року є протиправною та такою, що не відповідає вимогам законодавства та порушує права позивача.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та встановлено строк відповідачу для подання до суду відзиву на адміністративний позов разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову протягом пятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі.

Ухвала про відкриття спрощеного провадження від 26.12.2018 р. разом з позовною заявою та доданими до неї документами, надіслана відповідачу та отримана його представником 02.01.2019 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представник відповідача надав до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, оскільки управлінням виконані всі вимоги діючого законодавства щодо розрахунку трудового стажу для призначення пенсії за вислугу років та вказано, що наявний трудовий стаж недостатній для призначення ОСОБА_1 вказаної пенсії.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач 12.10.2018 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова з заявою про призначення пенсії за вислугу років(а.с. 30).

Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова листом від 26.10.2018 року №20690/300202 відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії, оскільки відсутній стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугою років, передбачений ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та вказано, що пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії(а.с.32-33).

Позивач повторно звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова з заявою від 12.11.2018 року надавши додаткові документи, отримані від Управління освіти адміністрації Московського району ВК ХМР, на підтвердження наявності спеціального трудового стажу для призначення пенсії за вислугу років(а.с.10, 30).

Відповідачем 19.11.2018 року розглянуто повторне звернення ОСОБА_1 та складено протокол про розгляд спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій, відповідно якого позивачу відмовлено в зарахуванні періоду роботи з 01.01.1992 р. по 26.08.1996 р. на посаді старшої піонервожатої до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, як працівнику освіти відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та розділу XV Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», згідно заяви від 12.11.2018 року(а.с.25-27).

Частинами 1, 2 ст. 24 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 9 липня 2003 року встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. №637, (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З наданої позивачем до матеріалів справи копії трудової книжки серії БТ-ІІ №4281208 судом встановлено, що ОСОБА_1 з 05.10.1987 р. призначена на посаду старшої піонервожатої до середньої школи №123, та була звільнена з вказаної посади 26.08.1996 року за власним бажанням(а.с 19).

Однак, згідно довідки Управління освіти адміністрації Московського району ВК ХМР від 08.11.2018 року №964, позивач працювала на посаді вчителя музики та співів в середній школі №123 з 01.09.1991 по 31.08.1992, з педагогічним навантаженням 6 годин на тиждень, та з 01.09.1992 по 30.04.1993 з педагогічним навантаженням 8 годин на тиждень(а.с. 10).

Вказані обставини підтверджуються також наявними в матеріалах справи: наказом про призначення від 02.09.1992 р. №1411-к, карткою-довідкою, листом Управління освіти адміністрації Московського району ВК ХМР від 07.11.2018 року №К-0/4/14/01-41-18/01-57-18(а.с.11-13).

Судом встановлено, що позивачем при подачі повторної заяви від 12.11.2018 р. до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, долучені вказані вище документи з проханням розглянути заяву з урахуванням вказаної інформації(а.с.30).

Однак, з протоколу від 19.11.2018 р. про розгляд спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій, вбачається, що відповідачем при повторному розгляді заяви позивача щодо призначення пенсії за вислугу років, не були взяті до уваги вказані обставини щодо перебування позивача на посаді вчителя музики та співів в середній школі № 123 з 01.09.1991 по 31.08.1992 та з 01.09.1992 по 30.04.1993.

У відзиві на позовну заяву, відповідач також не навів ніяких доводів щодо неприйняття до уваги при розрахунку спеціального стажу перебування позивача на посаді вчителя музики та співів в середній школі № 123 у вказаний період.

Суд звертає увагу, що ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ встановлено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Абзацом 2 пунктом 2.4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено, пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Тобто, призначення і виплата пенсії за вислугу років можливі виключно за умови залишення особою роботи, яка дає право на таку пенсію.

Вказаний висновок також наведений в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 03.06.2015 року по справі №180/2081/14-а.

З наданої позивачем до матеріалів справи копії трудової книжки серії БТ-ІІ №4281208 судом встановлено, що ОСОБА_1 з 25.08.1998 р. переведена на постійну роботу вчителем англійської мови середній школі №43 м. Харкова. Записів про звільнення позивача з вказаної посади в трудовій книжці відсутні.

Отже, ОСОБА_1 на час звернення до відповідача з відповідними заявами про призначення пенсії за вислугу років від 12.10.2018 р. та від 12.11.2018 р., перебувала на посаді вчителя англійської мови в середній школі № 43 м. Харкова.

Суд приходить до висновку, що відповідачем рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років прийнято без врахування періоду перебування позивача на посаді вчителя музики та співів в середній школі №123 та з неправильним мотивуванням, проте право позивача на призначення пенсії за вислугу років виникне у позивача лише з моменту звільнення з роботи, в зв'язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ч. 2 ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 61146, код НОМЕР_1) до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (вул. Валентинівська, буд. 22-Б, м. Харків, 61170, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24 січня 2019 р.

Суддя Сагайдак В.В.