Справа № 462/8277/18
Суддя: Бориславський Ю. Л.
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 462/8277/18
Провадження № 2-а/462/55/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року головуючий суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л.розглянувши у порядку письмово провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення, суд

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить скасувати постанову №475 адміністративної комісії при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради від 12.12.2018 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрити справу про адміністративне правопорушення. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12.12.2018 р. адміністративною комісією при Залізничній районній адміністрації ЛМР винесено оскаржувану постанову, якою його притягнено до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. Згідно цієї постанови, правопорушення виявилось в тому, що біля контейнерного майданчика на вул. Любінська, 152 у м. Львові самовільно складаються всі види відходів у невідведених для цього місцях, а саме накопичуються великогабаритні відходи, які не вивозяться тривалий час, чим позивач, як голова ОСББ «Любінська 152», порушив вимоги п. 20.1.1 Правил благоустрою м. Львова. Позивач вважає таку постанову необґрунтованою, а викладені в ній обставини такими, що не відповідають дійсності. Зокрема, вказав, що є виконавчим директором ОСББ «Любінська 152», а не головою, вказав, що ОСББ «Любінська, 152» не є ні власником, ні балансоутримувачем вказаного контейнерного майданчика, оскаржувана постанова винесена на підставі протоколу від 19.11.2018 р., який складено у його відсутності. Вказав, що на вказаний контейнерний майданчик відходи зносять мешканці будинків № 150, 152, 160 б, а також працівники школи №15 з поглибленим вивченням англійської та французької мови. Відповідач прийняв оскаржувану постанову за відсутності належних і допустимих доказів вчинення правопорушення саме позивачем, а тому оскаржувану постанову, як незаконну, просить скасувати.

Сторони у судове засідання не зявились, позивач та представник відповідача подали суду заяви про розгляд справи у відсутності сторін.

Відповідач відзив на позов, а також заперечень не подав.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи /у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження/, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку письмового провадження, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданим заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом встановлено, що 12.12.2018 року адміністративною комісією при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради відносно ОСОБА_1 як голови ОСББ «Любінська 152» винесено постанову № 475 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за порушення п. 20.1.1 Правил благоустрою м. Львова, а саме самовільно складаються всі види відходів у невідведених для цього місцях за адресою вул. Любінська, 152 у м. Львові / біля контейнерного майданчика накопичуються великогабаритні відходи, які не вивозяться тривалий час/ та притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Згідно п. 20.1.1 Правил благоустрою м. Львова, затверджених ухвалою Львівської міської ради № 376 від 21.04.2011р., за самовільне скидання всіх видів відходів, ґрунту тощо у невідведених для цього місцях накладаються стягнення, передбачені ст. 82,152 КУпАП. До відповідальності притягуються посадові особи та громадяни, що допустили порушення, а у разі неможливості їх виявлення посадові особи підприємств, за якими закріплені ці території, після закінчення терміну припису про усунення виявлених порушень.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як ствердив позивач та таке підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 призначений на посаду виконавчого директора ОСББ «Любінська 152».

Разом з тим, оскаржувана постанова винесена відносно голови ОСББ «Любінська 152», однак, жодних доказів, що ОСОБА_1 є головою ОСББ «Любінська 152» відповідачем суду не представлено.

Також, відповідач не надав суду жодних доказів, що за ОСББ «Любінська 152» закріплена територія біля контейнерного майданчика на вул. Любінська, 152 у м. Львові та, що посадові особи вказаного ОСББ несуть відповідальність за недотримання Правил благоустрою м. Львова.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Даючи правову оцінку обставинам справи та наявним у ній доказам, суд вважає, що оскаржувана постанова не містить посилань на докази вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також доказів на спростування обставин, зазначених позивачем в обґрунтування адміністративного позову.

Суд зауважує, що крім постанови про адміністративне правопорушення, інших додаткових доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення (пояснення позивача або свідків, документів, що підтверджують закріплення території біля контейнерного майданчика на вул. Любінська, 152 за ОСББ «Любінська 152» тощо), відповідачем не зібрано та суду не надано. Сама ж постанова таких доказів також не містить.

Крім цього, суд враховує, що фотофіксація вул. Любінська, 152 підтверджує лише факт вчинення правопорушення і жодним чином не вказує на те, що таке правопорушення вчинено позивачем.

Зі огляду на викладене, суд вважає, що відповідач прийняв необґрунтоване рішення, без урахування та встановлення усіх обставин, що мають значення для вирішення питання про наявність правових підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Будь-які інші докази, передбачені ст. 251 КУпАП, які б встановлювали наявність адміністративного правопорушення та вину позивача у його вчиненні, в матеріалах справи відсутні. Таким чином, встановлені по справі обставини та досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, норми КАС України покладають на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов'язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Таким чином, суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у постанові про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сама по собі постанова, за відсутності інших доказів вини, не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки відомості, зазначені в постанові, не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Частиною 3 статті 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд вважає помилковим висновок про наявність правових підстав винесення постанови № 475 від 12.12.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, оскільки відповідач як суб'єкт владних повноважень згідно з вимогами ст. 77 КАС України належними та допустимими доказами не довів правомірності прийнятого ним рішення, жодних заперечень на позов не подав, як і не подав доказів правомірності винесеної ним оскаржуваної постанови. Із огляду на викладене, позовні вимоги про скасування постанови № 475 від 12.12.2018 року та закриття справи про адміністративне правопорушення є обґрунтованим та підставними, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 2,5-10, 14,20, 44, 47, 241, 243-246, 293, 295 КАС України, суд

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову адміністративної комісії при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради № 475 від 12.12.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 - закрити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або складання тексту судового рішення.

Текст рішення суду складений 23 січня 2019 року.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Бориславський Ю. Л.