Справа № 200/14113/18-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2019-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. при секретарі судового засідання Столяренко Я.С. розглянув в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні питання про ухвалення додаткового рішення з приводу розподілу судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення
від відповідача: ОСОБА_2
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення від 08.09.2018 № НОМЕР_1.
Рішенням від 09.01.2019 позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення від 08.09.2018 № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені в загальній сумі 14 558,51 грн. Питання про розподіл судових витрат не вирішувалося при постановленні рішення по справі через подання представником позивача до закінчення судових дебатів заяви про неможливість надання у справі докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат.

Судове засідання з розгляду питання про ухвалення додаткового рішення стосовно розподілу судових витрат призначено судом на 18.01.2019.

18.01.2019 судом отримано від представника позивача заяву про розподіл судових витрат, де визначено у якості судових витрат: витрати на сплату судового збору в сумі 1762,00 грн. та витрати на правову допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суму в розмірі 10152,40 грн., яка включає первинну консультацію (0,5 годин); аналіз документів на предмет оскарження рішення № НОМЕР_1 від 08.09.2018, розробка правової позиції для оскарження (2,5 годин); підготовка та направлення адвокатського запиту від 14.11.2018 № 29 (0,5 годин); повторна консультація, узгодження правової позиції (0,5 годин); підготовка тексту позовної заяви, формування пакету документів для подання адміністративного позову до суду (4 годин); підготовки та подання заяви про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення у справі (0,25 годин); участь у справі (участь у судовому засіданні) (1 година); витрати, повязані із прибуттям адвоката позивача до суду - 902,40 грн. Розрахунок оплати послуг проводиться із розрахунку 1000,00 грн. за годину роботи адвоката.

В направленому до суду клопотанні представник позивача просив розглянути заяву про розподіл судових витрат без його участі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення вказаної заяви з підстав, викладених у письмових запереченнях проти неї.

Вказала, що розмір судових витрат на правову допомогу є необґрунтованим та завищеним.

Згідно наданих відповідачем заперечень сума відшкодування має визначатися із врахуванням критерію реальності адвокатських витрат, тобто їх дійсності та необхідності, а також розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Водночас, аналіз документів на предмет оскарження спірного рішення та підготовка тексту позовної заяви обємом у три сторінки, формування пакету документів для подання адміністративного позову до суду, а також вчинення інших дій, визначених у акті-приймання передачі, не є співмірними із вказаним часом на їх вчинення 8 годин, оскільки дії, повязані із розглядом цієї справи, не є складними за своїм змістом, не потребує такої кількості годин. Справа є типовою, її розгляд здійснювався у порядку спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача зазначила, що витрати мають бути документально підтвердженні та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вищезазначені обставини у їх сукупності свідчать про те, що витрати на послуги адвоката, заявлені до стягнення відповідачем є завищеними та неспіврозмірними зі складністю справи, витраченим часом (враховуючи кількість документів та обсяг поданих доказів ), обсягом наданих послуг та тривалістю розгляду справи.

В судовому засідання представник відповідача підтримала викладене в запереченнях.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати сторін та їхніх представників, що повязані із прибуттям до суду;.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 134 КАС України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Таким чином на підтвердження здійснення правової допомоги суду має бути надано докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд зазначає, що в підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися в акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2018 року у справі № 569/17904/17.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу до позову було надано акт приймання-передачі від 07.12.2018 наданих адвокатом ОСОБА_3 (свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю ДН № 4751 від 26.10.2016, ордер про надання позивачу правової допомоги серії АА № 100783 від 12.1.12018) позивачу послуг на підставі договору, укладеного між Сторонами ОСОБА_3 та позивачем (Клієнтом), про надання правової допомоги б/н від 11.11.2018, та меморіальний ордер про оплату цих послуг № 6421479.1 від 07.12.2018 на суму 8000,00 грн.

За п.п. 1.1, 1.2, 4.2.2 вказаного договору адвокат взяв на себе зобовязання надати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобовязаний сплатити ціну правової допомоги, у порядку та строки, передбачені у воговорі та додатків до нього. Конкретний перелік послуг, що складає предмет правової допомоги, визначаються цим договором та додатком 1 до нього.

Відповідно до п. 3.1 Договору вказано, що ціна правової допомоги визначається за погодженням сторін і може включати гонорар, додаткову винагороду та фактичні видатки, повязані з наданням правової допомоги.

У додатковій угоді до цього договору від 12.11.2018 визначено, що оплата правової допомоги здійснюється на підставі акту приймання-передачі наданих послуг (п. 2). Гонорар Адвоката за надання правової допомоги визначається виходячи із фактично витраченого Адвокатом на надання правової допомоги часу, який обчислюється у годинах, вартість години 1000,00 грн. (п. 5).

Як вбачається з акту приймання-передачі наданих послуг від 07.12.2018 до договору про надання правової допомоги б/н від 11.11.2018 Адвокат надав, а Клієнт прийняв наступні послуги, що складається предмет правової допомоги:

первинна консультація 0,5 години/500 грн.;

аналіз документів на предмет оскарження рішення № НОМЕР_1 від 08.09.2018 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені, аналіз судової практики, розробка правової позиції для оскарження 2,5 годин/2500,00 грн.;

підготовка та направлення адвокатського запиту від 14.11.2018 № 29 0,5 години/500 грн.;

повторна консультація, узгодження правової позиції з Клієнтом 0,5 години/500,00 грн.;

підготовка тексту позовної заяви, формування пакету документів для подання адміністративного позову до суду 4 години/4000,00 грн.

Загальна вартість наданої правової допомоги відповідно до цього акту склала 8000,00 грн.

В отриманій 18.01.2019 судом від представника позивача заяві про розподіл судових витрат і винесення додаткового рішення зазначено про необхідність відшкодувати понесені позивачем додаткові витрати на оплату послуг з:

підготовки та подання заяви про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення у справі 0,25 години/250,00 грн.,

участь у справі (участь у судовому засіданні) 1 година/1000,00 грн.,

на витрати адвоката на прибуття до суду 902,20 грн.

До заяви додано: відповідний акт-приймання передачі від 10.01.2019 наданих послуг по договору про надання правової допомоги від 11.11.2018 на суму 2152,40 грн. із відображенням наданих послуг та розрахунком їх вартості; оформлені на ОСОБА_3 квитки АТ «Укрзалізниця» # И5Ц-Т1-3 на 09.01.2019 на потяг 712 КА ФІРМ ІС+ за маршрутом «Дарниця-Словянськ» вартістю 434,47 грн. (2 клас) та # 92Ю-Н1-3 на 09.01.2019 на потяг 126 ДБ ФІРМ НШ за маршрутом «Словянськ-Дарниця» вартістю 467,93 грн. (купе); меморіальний ордер про оплату послуг за актом приймання-передачі від 10.01.2019 № 7773073.1 від 10.01.2019 на суму 2 152,40 грн.

Суд зазначає, що надані послуги, визначені у актах приймання-передачі, відповідають послугами, надання яких передбачено у додатку 1 до договору.

Втім, при вирішенні питання щодо розподілу заявлених позивачем судових витрат суд виходить із наступного.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.

Суд не може втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всього розміру гонору до суму, що підлягає стягненню на користь позивача за рахунок відповідача у разі задоволення позову, судом має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону № 5076-VI. Тобто, суд зобов'язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов'язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Так, у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов'язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов'язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, відповідно до розрахунку витрат на правову допомогу, наведеного в заяві про розподіл судових витрат, адвокат на виконання послуг про надання правової допомоги здійснив: первинну консультацію; аналіз документів на предмет оскарження рішення відповідача на суму 14 558,51 грн., розробку правової позиції для оскарження; підготовку та направлення адвокатського запиту; повторну консультація, узгодження правової позиції; підготовку тексту позовної заяви, формування пакету документів для подання адміністративного позову до суду, на що у загальній кількості витратив 8 (0,5 + 2,5 + 0,5 + 0,5 + 4) годин. Крім цього, відповідно до протоколу судового засідання 09.01.2019 адвокат брав участь в судовому засіданні протягом 1 години. Також адвокатом витрачено 0,25 години на підготовку заяви про розподіл судових витрат. Розмір оплати послуг адвоката відповідно до договору про надання правової допомоги і додаткової угоди до нього становить 1000,00 грн., а загальна вартість його послуг склала 9 250,00 грн.

У той же час, аналізуючи здійснені адвокатом послуги за критеріями, визначеними у ч. 5 ст. 134 КАС України та на предмет «неминучості» - критерію, що застосовується Європейським судом з прав людини, суд зазначає таке.

Дана справа є справою незначної складності, оскільки є типовою, про що відомо представнику позивача, - копії рішення Верховного Суду та постанови ОСОБА_4 Верховного Суду у зразковій справі № 812/292/18 в аналогічному спорі додано ним позовної заяви. Розмір складеної адвокатом позовної заяви становить 3 сторінки, до неї, окрім копій рішень Верховного Суду, додано такі документи: спірне рішення відповідача, витяг з ЄДР щодо позивача, відповідь податкової інспекції на адвокатський запит та розрахунок штрафу, документи на підтвердження повноважень адвоката та обсягу і вартості наданих ним правових послуг.

Також суд звертає увагу, що ціна позову становить 14 558,51 грн.

Дослідивши документи та враховуючи предмет спору суд дійшов висновку, що вартість послуг правового характеру у розмірі 9 250,00 грн., що заявлена до стягнення з відповідача, із врахуванням незначної складності справи та беручи до уваги ціну позову у сумі 14 558,51 грн., є завищеною як в частині часу їх виконання, так і в частині суми оплати за одну годину роботи. Вказані витрати не можна вважати такими, що є «неминучими».

Враховуючи наведене, виходячи із конкретних обставин справи, суд вважає обґрунтованим та обєктивним, і таким, що підпадає під критерій розумності, а також відповідає розміру ціни позову, розмір витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у сумі 2500 грн. ((4 години вчинення дій, спрямованих на підготовку документів, повязаних з розглядом справи, + 1 година участь у судовому засіданні)*500 грн.).

Згідно зі ст. 135 КАС України витрати, повязані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є субєктом владних повноважень, та її законному представнику сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно до розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що повязані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 р. № 590 про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ витрати: повязані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла, - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є субєктом владних повноважень, її представникові не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

Згідно з приписами п. 6 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 13.03.98 № 59

(у редакції наказу Міністерства фінансів України 17.03.2011 № 362) витрати на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад відшкодовуються в розмірі вартості проїзду повітряним, залізничним, водним і автомобільним транспортом загального користування (крім таксі) з урахуванням усіх витрат, пов'язаних із придбанням проїзних квитків і користуванням постільними речами в поїздах, та страхових платежів на транспорті. Витрати на проїзд відрядженого працівника в м'якому вагоні, суднами морського та річкового транспорту, повітряним транспортом за квитками 1-го класу та бізнес-класу відшкодовуються в кожному випадку з дозволу керівника згідно з оригіналами підтвердних документів. Зазначені витрати не є надміру витраченими коштами.

Як вбачається з матеріалів справи, місце роботи позивача розташоване у м. Київ.

Враховуючи, що суду надано квитки АТ «Укрзалізниця» на 09.01.2019 на потяг за маршрутом жд. станція «Дарниця» (м. Київ) - Словянськ вартістю 434,47 грн. (2 клас) та на потяг за маршрутом Словянськ-«Дарниця» вартістю 467,93 грн. (купе), присудженню на користь позивача підлягають витрати на прибуття його представника до суду в розмірі вартості вказаних проїзних документів у сумі 902,20 грн.

Крім цього, судом встановлено, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1762,00 грн. (квитанція № 37360162 від 07.12.2018), який також підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Отже, в загальному розмірі на користь позивача підлягають присудженню з відповідача судові витрати у сумі 5 164,20 (1762+902,20+2500) грн.

Згідно з ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 3 ст. 252 КАС України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про розподіл судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце проживання: 85001, Донецька обл., місто Добропілля, мікрорайон СонячнийАДРЕСА_1) до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (87526, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця 130 Таганрозької дивізії, будинок 114, ідентифікаційний код юридичної особи 39406028) про визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 5 164 (пять тисяч шістдесят чотири) гривні 20 коп.

У задоволенні решти викладених у заяві про розподіл судових витрат вимог відмовити.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину додаткового судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення,зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст додаткового судового рішення складений та підписаний 23.01.2019.

Суддя Михайлик А.С.