Справа № 520/10552/18
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 р. Справа № 520/10552/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко О.В.,

при секретарі - Остропілець Є.Є.,

за участі представників:

позивача - ОСОБА_1, відповідача - Борової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_3, з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення №10799915/2, №0522683/2/-1304-2023 від 21.09.2018 року, прийняті Головним управлінням ДФС у Харківські області.

Ухвалою суду від 27 листопада 2018 року відкрито провадження в даній адміністративній справі. Призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 15.01.2019 року, занесеною до протоколу судового засідання від 15.01.2019 року, було закрито підготовче провадження по адміністративній справі та розпочато розгляд справи по суті.

Обґрунтовуючи вимоги адміністративного позову позивач зазначив, що оскаржуване ним перше податкове повідомлення - рішення № 10799915/2 від 21.09.2018 року прийняте ГУ ДФС у Харківській області з порушенням податкового законодавства, оскільки: його форма і зміст не відповідають вимогам чинного законодавства; вказане рішення є другим за рахунком повідомлення - рішенням, яке визначає грошове зобов'язання зі сплати позивачем транспортного податку за 2017 рік, проте ПК України не передбачено надсилання додаткових або нових податкових повідомлень - рішень щодо того самого грошового зобов'язання; згідно норм ПК України рішення повинно бути надіслано платнику податків до 01.07.2017 року, проте фактично надіслано 21.09.2018 року. Позивач також вважає, що оскаржуване ним друге податкове повідомлення - рішення № 0522683/2/-1304-2023 від 21.09.2018 року також є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки: його форма і зміст не відповідають вимогам чинного законодавства; вказаний в податковому повідомленні - рішенні автомобіль позивача не є об'єктом оподаткування транспортним податком; вказане рішення є другим за рахунком повідомлення - рішенням, яке визначає грошове зобов'язання зі сплати позивачем транспортного податку за 2018 рік, проте податковий орган не має права складати декілька повідомлень - рішень щодо сплати грошового зобов'язання, яке виникло щодо сплати одного й того самого виду податку за один і той самий звітний період. Таким чином, оскаржувані рішення є необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам ПК України, а тому підлягають скасуванню у судовому порядку.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, пославшись на обставини викладені в позовній заяві.

18.12.2018 року (Вх. № 01-26/68723/18) представником відповідача було надано до суду відзив на позов, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі зазначивши, що посилання позивача в позові на те, що за один і той же період, а саме 2017 рік, відповідачем було прийнято 2 податкових повідомлення-рішення на суму 25 000,00 грн., не відповідає дійсності, оскільки перше податкове повідомлення - рішення № 10799915 від 21.08.2017 р. з нарахування транспортного податку позивачу за 2017 рік в сумі 25 000,00 грн. було відкликано податковим органом в порядку ст. 60 ПК України, після чого винесене нове повідомлення-рішення № 10799915/2 від 21.09.2018 р. на суму 25000 грн., яке є правомірним та відповідає вимогам ПК України.

Щодо нарахування транспортного податку позивачу у 2018 році відповідач зазначає, що із наданої копії листа «про скасування податкових повідомлень - рішень» від 10.12.2018 р., вбачається, що спірне податкове повідомлення - рішення № 0522683/2/-1304 від 21.09.2018 р. на суму 10 416,67 грн. самостійно скасовано контролюючим органом, оскільки автомобіль позивача не є об'єктом оподаткування у 2018 році, а тому предмет спору у даній справі в цій частині відсутній.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні, підтримав свою позицію, викладену у відзиві на позов.

Суд, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Ухвалою суду від 12.12.2018 року витребувано у відповідача додаткові документи по справі.

На виконання зазначеної ухвали суду представником відповідача надано витребувані судом документи.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1), є власником автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 200, тип - легковий універсал-В, 2016 року випуску, з об'ємом двигуна 4461 куб. см., тип пального - дизель, реєстраційний номер НОМЕР_2, дата реєстрації 20.05.2016 року, що підтверджено копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с. 18).

Так, контролюючим органом у відношенні ОСОБА_3 винесено наступні податкові повідомлення-рішення:

1) податкове повідомлення - рішення №10799915/2 від 21.09.2018 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання зі сплати транспортного податку з фізичних осіб за податковий період 2017 рік у розмірі 25 000,00 грн.;

2) податкове повідомлення - рішення № 0522683/2/-1304-2023 від 21.09.2018 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання зі сплати транспортного податку з фізичних осіб за податковий період 2018 рік у розмірі 10 416,67 грн. (а.с. 16 - 17).

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

З приводу правомірності прийняття контролюючим органом податкового повідомлення - рішення №10799915/2 від 21.09.2018 року, суд зазначає наступне.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2018 року по справі № 820/1063/18 адміністративний позов ОСОБА_3 до ГУ ДФС у Харківській області про скасування вимоги було задоволено та скасовано податкову вимогу ГУ ДФС у Харківській області № 2004-17 від 15.01.2018 року на суму 25 000,00 грн. Рішення набрало законної сили (а.с. 21 - 24).

В ході розгляду зазначеної справи № 820/1063/18 судом було встановлено, що контролюючий орган сформував у відношенні позивача податкове повідомлення - рішення №10799915 від 21.08.2017 року про сплату ним податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб за 2017 рік у розмірі 25 000,00 грн. (а.с. 19 - 20), яке позивачу рекомендованою кореспонденцією не направлялося, що слугувало підставою для скасування судом податкової вимоги № 2004-17 від 15.01.2018 року.

Разом з відзивом на позов представник відповідача надав до суду копію листа ГУ ДФС у Харківській області від 10.12.2018 року, в якому зазначено, що податкове повідомлення - рішення №10799915 від 21.08.2017 року на суму 25 000,00 грн. (за легковий автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 200, 2016 року випуску, з об'ємом двигуна 4461 куб. см., номерний знак НОМЕР_2) було відкликано податковим органом у зв'язку з порушенням вимог п.42.2 ст. 42 та п.58.3 ст. 58 ПК України.

Стаття 60 ПК України визначає випадки та процедуру відкликання податкового повідомлення-рішення і податкової вимоги.

Відповідно до пп.60.1.2 п.60.1 ст. 60 ПК України, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу.

У випадках, визначених підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги (п.60.3 вказаної статті).

Судом встановлено, що рішення про скасування податкового повідомлення - рішення №10799915 від 21.08.2017 року на суму 25 000,00 грн. ГУ ДФС у Харківській області не приймалося, що спростовує твердження відповідача в цій частині та свідчить про те, що податкове повідомлення - рішення №10799915 від 21.08.2017 року є чинним.

21.09.2018 року ГУ ДФС у Харківській області було винесено податкове повідомлення - рішення №10799915/2, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання зі сплати транспортного податку з фізичних осіб за податковий період 2017 рік у розмірі 25 000,00 грн., яке ним отримано 01.10.2018 року.

Таким чином, фактично контролюючим органом у відношенні ОСОБА_3 винесено два податкові повідомлення - рішення №10799915 від 21.08.2017 року на суму 25 000,00 грн. та №10799915/2 від 21.09.2018 року також на суму 25 00,00 грн., якими покладено на позивача обов'язок сплати однакової суми грошового зобов'язання, яке виникло з приводу одного й того самого виду податку та за один і той самий звітний період - 2017 рік.

При цьому, оскаржуване позивачем податкове повідомлення - рішення №10799915/2 від 21.09.2018 року було винесено податковим органом незважаючи на чинність податкового повідомлення - рішення №10799915 від 21.08.2017 року, що не передбачено положеннями ПК України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення - рішення №10799915/2 від 21.09.2018 року є необґрунтованим, протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

З приводу оскаржуваного позивачем другого податкового повідомлення - рішення №0522683/2/-1304-2023 від 21.09.2018 року, яким позивачу було визначено суму податкового зобов'язання зі сплати транспортного податку з фізичних осіб за податковий період 2018 рік у розмірі 10 416,67 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до пп.267.2.1 п.267.2 ст. 267 ПК України, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального. Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального.

Згідно роздруківки з офіційного сайту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України http://www.me.gov.ua, за якою згідно з Методикою середньоринкова вартість автомобіля марки TOYOTA LAND CRUISER 200, тип пального - дизель, рік випуску 2016, складає 1 256 524,50 грн. (а.с. 25).

Таким чином, фактична вартість автомобіля позивача, що належить йому на праві власності є нижчою за 375 розмірів мінімальної заробітної плати та складає 1 256 524,50 грн., а тому транспортний засіб позивача не є об'єктом оподаткування, що також свідчить про необґрунтованість податкового повідомлення - рішення №0522683/2/-1304-2023 від 21.09.2018 року.

Окрім того, в судовому засіданні представник відповідача не зміг пояснити, з яких міркувань та розрахунків виходив податковий орган при визначенні суми грошового зобов'язання зі сплати позивачем транспортного податку за 2018 рік у розмірі 10 416,67 грн.

У відзиві на позов представник відповідача визнав, що згаданий вище автомобіль позивача не є об'єктом оподаткування та зазначив, що оскаржуване позивачем друге податкове повідомлення - рішення №0522683/2/-1304-2023 від 21.09.2018 року на суму 10 416,67 грн. самостійно скасоване контролюючим органом, а тому позов в цій частині не підлягає задоволенню. В наданому до суду листі ГУ ДФС у Харківській області від 10.12.2018 року №13657/ФОП/20-40-53-06-25 також зазначено, що вказане вище рішення скасовано доповідною запискою № 245/20-40-53-06-17 від 07.12.2018 року.

Суд критично ставиться до таких тверджень представника відповідача та не приймає їх до уваги, оскільки у п.60.3 ст. 60 ПК України зазначається, що податкове повідомлення - рішення вважається відкликаним у разі прийняття контролюючим органом відповідного рішення про скасування такого податкового повідомлення - рішення.

Проте рішення про скасування податкового повідомлення - рішення №0522683/2/-1304-2023 від 21.09.2018 року на суму 10 416,67 грн., представником відповідача до суду також не надано, що свідчить про те, що останнє не є відкликаним в розумінні положень ст.60 ПК України та є чинним, а тому підлягає скасуванню у судовому порядку.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятих ним оскаржуваних позивачем податкових повідомлень - рішень.

Суд зауважує, що визнаючи, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення №0522683/2/-1304-2023 від 21.09.2018 року винесене податковим органом всупереч нормам податкового законодавства, представник відповідача не зміг довести, що зазначене вище податкове повідомлення - рішення є відкликанними у встановленому ПК України порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення № 10799915/2, №0522683/2/-1304-2023 від 21.09.2018 року, прийняті Головним управлінням ДФС України у Харківській області всупереч приписів чинного податкового законодавства, а тому підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13-14, 77, 139, 242-246, 250, 255, 295, пп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) до Головного управління ДФС у Харківській області (, адреса: вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення № 10799915/2, №0522683/2/-1304-2023 від 21.09.2018 року, прийняті Головним управлінням ДФС у Харківські області.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області ().

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення складено 25 січня 2019 року.

Суддя О.В.Шевченко