Справа № 805/2342/16-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

24 січня 2019 року

справа №805/2342/16-а

адміністративне провадження №К/9901/26692/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу»

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року у складі судді Кониченка О.М.

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року у складі колегії суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М.

у справі № 805/2342/16-а

за позовом Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Красноармійського регіонального виробничого управління комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу»

до Красноармійської об'єднаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

25 липня 2016 року Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» в особі Красноармійського регіонального виробничого управління комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (далі - Підприємство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Красноармійської об'єднаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправними дій податкової інспекції по відмові у задоволені заяви Підприємства про списання безнадійного податкового боргу зі збору за спеціальне використання води за 2 квартал 2014 року в сумі 95 446,95 грн. та зобов'язання податкової інспекції задовольнити заяву Підприємства про списання безнадійного податкового боргу зі збору за спеціальне використання води за 2 квартал 2014 року у умі 95 446,95 грн., а саме прийняти рішення щодо списання безнадійного податкового боргу зі збору за спеціальне використання води за 2 квартал 2014 року у умі 95 446,95 грн.

22 вересня 2016 року постановою Донецького окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Відмовляючи у позові, суди попередніх інстанцій висновувалися на аналізі положень статей 100, 101 Податкового кодексу України, Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02 вересня 2014 року (далі - Закон №1669), Наказу Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 577 "Про затвердження Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків" зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 року № 1844/24376 (далі - Порядок № 577), здійснивши висновок про відсутність підстав для списання податкового боргу та правомірності відмови податкового органу у прийнятті рішення щодо списання боргу.

У грудні 2016 року Підприємством подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України, в якій позивач, посилаючись на незаконність судових рішень внаслідок неправильного застосування судами норм матеріального права, а саме пункту 101.1 статті 101, підпункту 101.2.4 пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України, підпункту 4 пункту 2.1 Порядку №577, статті 14 Закону «Про торгово-промислові палати України» статей 1, 2, 10 Закону №1669-VII та порушення ними норм процесуального права, зокрема частини 4 статті 11, статей 69, 79, 86, 99, 138, 159 Кодексу адміністративного судочинства України, просить скасувати судові рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову у повному обсязі. Наголошує на тому, що податковий борг виник внаслідок обставин непереборної сили, а діючим законодавством не передбачено засвідчення суб'єктами господарської діяльності обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) окремо по кожній статті Податкового кодексу України, вказує на те, що Регламент Торгово-промислової палати не є нормативно-правовим актом України.

27 січня 2017 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Підприємства та витребувано з суду першої інстанції справу № 805/2342/16-а.

21 лютого 2017 року справа №805/2342/16-а надійшла на адресу Вищого адміністративного суду України.

21 лютого 2018 року справа №805/2342/16-а разом із матеріалами касаційного провадження №К/9901/26692/18 в порядку, передбаченому пунктом 4 частини 1 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року) передані до Верховного Суду.

Касаційний розгляд справи проведено у порядку письмового провадження відповідно до статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідач скористався своїм правом на подання заперечень на касаційну скаргу, які надійшли на адресу суду 14 лютого 2017 року, в яких податковий орган спростовує доводи касаційної скарги, просить залишити її без задоволення, а судові рішення - без змін.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, вбачає підстави для часткового задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Аналогічні вимоги містять положення статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій.

Здійснюючи касаційний перегляд оскаржуваних судових рішень, Суд вважає, що зазначеним вимогам закону вони не відповідають з огляду на наступне.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що Комунальне підприємство "Компанія "Вода Донбасу" є юридичної особою (), відокремлений підрозділ Красноармійське регіональне виробниче управління Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" () є відокремленим підрозділом підприємства без права юридичної особи, перебуває на обліку як платник податків у Красноармійській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області.

21 липня 2014 року Красноармійським регіональним виробничим управлінням Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" засобами електронного зв'язку до податкового органу подано податкову декларацію зі збору за спеціальне використання поверхневих вод; за спеціальне використання поверхневої води теплоелектростанціями з прямоточною системою водопостачання; за спеціальне використання поверхневих і підземних вод житлово-комунальними підприємствами; за спеціальне використання води, яка входить виключно до складу напоїв; за спеціальне використання поверхневих вод і підземних вод для потреб рибництва; за спеціальне використання кар'єрної, шахтної, дренажної води за 1 півріччя 2014 року, де самостійно визначено суму податкового зобов'язання зі спеціального використання поверхневих і підземних вод житлово-комунальними підприємствами у сумі 95 447,75 грн.

13 червня 2016 року Підприємством (відокремленим підрозділом) надано відповідачу заяву щодо списання безнадійного податкового боргу зі збору за спеціальне використання води за 2 квартал 2014 року у сумі 95 446,95 грн., що виник внаслідок обставин непереборної сили (фор-мажорних обставин). До заяви додані: сертифікати Торгово-промислової палати України № 1196 від 29 жовтня 2014 року та № 1735 від 25 листопада 2014 року та висновок Торгово-промислової палати від 03 липня 2014 року № 2005/12.12-03 про засвідчення настання обставин непереборної сили з 10 червня 2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов'язкових платежів; висновок від 03 липня 2014 року №2005/12-21-03 про засвідчення Донецькою торгово-промисловою палатою Комунальному підприємству «Компанія «Вода Донбасу» настання форс-мажорних обставин, які перешкоджають своєчасному виконанню договірних зобов'язань.

Відповідач листом від 30 червня 2016 року №12027/10/05-16-17 повідомив Підприємство, що списання безнадійного податкового боргу визначене ст.101 Податкового кодексу України. У доданих до заяви сертифікатах Торгово-промислової палати України, зазначено, що дані сертифікати видані відповідно до пунктів 100.4 і 100.5 статті 100 Податкового кодексу України, положення яких регламентують порядок розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків. З огляду на що, податковий орган розглядає документи щодо списання безнадійного податкового боргу в тому числі, що виник в наслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обстави) відповідно до статті 101 Податкового кодексу України.

Зазначені фактичні обставини встановлені судами попередніх інстанції не є спірним між сторонами.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суди попередніх інстанцій вказали на те, що позивач при поданні заяви про визнання безнадійним та списання податкового боргу не дотримався вимог діючого законодавства, оскільки не надав відповідачу належні документи на підтвердження того, що податковий борг, який виник в наслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) є безнадійним, а тому у податкового органу були відсутні законні підстави для її задоволення та його списання.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, самостійно визначені платником у поданій податковій декларації суми грошового зобов'язання є узгодженими. Такі суми грошового зобов'язання, відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник зобов'язаний самостійно сплатити протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку для подання податкової декларації.

Податковий борг в розумінні підпункту 14.1.135 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до підпункту 14.1.11. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак, зокрема, заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв'язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством.

Списання безнадійного податкового боргу регламентовано статтею 101 Податкового кодексу України, за положеннями пункту 101.1 якої, списанню підлягає безнадійний податковий борг, у том числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Під терміном "безнадійний" розуміється, в тому числі, податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), (підпункт 101.2.4 пункту 101.2. статті 101 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 101.5 статті 101 Податкового кодексу України контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до статті 101 глави 9 розділу II Податкового кодексу України розроблено Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року №577.

Факт непереборної сили за положеннями цього Порядку підтверджується серед іншого Торгово-промисловою палатою України - про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України.

Підпунктом 4.1 розділу ІV Порядку № 577 списання безнадійного податкового боргу платника податків передбачено, що у випадках, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 розділу ІІ цього Порядку, платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню. До заяви обов'язково додаються документи, зазначені в підпункті 4 пункту 2.1 розділу ІІ цього Порядку які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним.

Згідно п. 4.2 розділу ІV Порядку № 577 за результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Як вказали суди попередніх інстанцій в своїх рішеннях, позивач звернувся до відповідача з заявою про списання спірного податкового боргу та отримав відмову з підстав відсутності у Сертифікаті Торгово-промислової палати України посилання на статтю 101 Податкового кодексу України.

Аналізуючи відповідь податкового органу надану за результатами розгляду заяви Товариства про списання, Суд дійшов висновку про невідповідність висновку судів попередніх інстанцій фактичним обставинам, зокрема зміст листа від 30 червня 2016 року свідчить про те, що відповідач розглядає документи щодо списання безнадійного податкового боргу, прямої відмови цим листом не надано.

Судами попередніх інстанцій здійснений аналіз положень Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", прийнятого Верховною Радою України 02 вересня 2014 року, набув чинності 15 жовтня 2014 року, зокрема статті 1 щодо визначення території проведення антитерористичної операції, якою є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Суди попередніх інстанцій установили, що згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до зазначених пунктів належить місто Красноармійськ (Покровськ).

Суд вважає неприйнятним застосування до спірних правовідносин положень статей 6 та 10 Закону №1669, як це зробили суди попередніх інстанцій, оскільки по-перше стаття 6 на час виникнення спірних правовідносин звільняла суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, в той час як податковий борг Товариства у цій справі виник за іншим видом податку, а по-друге стаття 10 вказаного закону регламентує підстави звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань, а в цій справі заборгованість складається з самостійно визначеного платником податку податкового зобов'язання.

Аналізуючи положення підпункту 101.2.4 пункту 101.2. статті 101 Податкового кодексу України, Суд зазначає, що для визнання податкового боргу безнадійним має бути встановлений (доведений) причинно-наслідковий зв'язок між податковим боргом та форс-мажорними обставинами. Наявність форс-мажорних обставин є загальновідомим фактом, проте сама по собі не доводить безнадійності податкового боргу, неможливості здійснити сплату самостійно визначених податкових зобов'язань платником податків, зокрема внаслідок несплати споживачами плати за користування водою у зв'язку з проведенням антитерористичної операції тощо.

Суд погоджується з доводами заявника касаційної скарги, що діючим законодавством не передбачено засвідчення суб'єктам господарської діяльності обставин непереборної сили (форс-мажорних) обставин окремо по кожній статті Податкового кодексу України, проте визначальним у спірних правовідносинах є не факт засвідчення таких обставин, оскільки вони є загальновідомими, а їх вплив на неможливість платника податку належним чином виконувати свої зобов'язання, що має бути оцінено суб'єктом владних повноважень (відповідачем у справ) у кожному конкретному випадку при зверненні суб'єктів господарювання з відповідною заявою.

Відтак, Суд дійшов до висновку, що встановлення причинно-наслідкового зв'язку між обставинами непереборної сили з виникненням податкового боргу, тобто визнання його безнадійним, є компетенцією суб'єкта владних повноважень (відповідача у справі) за результатами розгляду заяви Товариства. Ці обставини судами попередніх інстанцій не встановлювались, проте вони впливають на право платника податку бути звільненим від виконання свого обов'язку (погашення податкового боргу) шляхом списання безнадійного податкового боргу, що є предметом цього позову.

Оцінюючи спірні правовідносини, докази у справі, а саме відповідь податкового органу на заяву Товариства щодо списання боргу, суди попередніх інстанцій не надали оцінку тому, чи встановлено відповідачем при розгляді заяви позивача обставини, які виникли внаслідок форс-мажорних обставин та вплинули на неможливість здійснення платником податків сплати податкового зобов'язання, суди не оцінили повноту та обґрунтованість наданої відповідачем відповіді, що унеможливлює вирішення справи по суті виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд визнає, що суди попередніх інстанцій не дослідили зібрані у справі докази, тим самим порушили норми процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що є підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року у справі № 805/2342/16-а скасувати.

Справу №805/2342/16-а направити до Донецького окружного адміністративного суду на новий розгляд.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф. Ханова

Судді: І.А. Гончарова

І.Я. Олендер