Справа № 804/2777/18
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 січня 2019 року м. Дніпросправа № 804/2777/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Сонник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2018 р. (суддя Жукова Є.О., м. Дніпро) у справі №804/2777/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області

про визнання протиправною відмови, зобов'язання вчинити певні дії,-

встановив:

У квітні 2018 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною відмову відповідача, викладену у листі №I-9806/0-6149/6-17 від 08.09.2017 р., у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння і випасання худоби площею 139,5978 га на території Лозуватської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області;

- зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння і випасання худоби площею 139,5978 га на території Лозуватської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2018 р. позов задоволено, а саме:

- визнано протиправною відмову відповідача, викладену в листі №І-9806/0-61479/6-17 від 08.09.2017 р., у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння і випасання худоби площею 139, 5978 га на території Лозуватської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області;

- зобов'язано відповідача затвердити позивачу проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння і випасання худоби площею 139,5978 га на території Лозуватської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області.

Рішення мотивовано тим, що відповідач не мав правових підстав для відмови позивачу у задоволенні заяви, а належним способом захисту прав позивача є зобов'язання відповідача затвердити проект землеустрою.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, скаржник оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач не викладав вимогу у позовній заяві щодо зобов'язання відповідача затвердити позивачу проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння і випасання худоби площею 139,5978 га на території Лозуватської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області.

Судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідачем у відповідній відмові, керуючись ст. 123 Земельного кодексу України, висвітлено підстави, за якими не можливо затвердити поданий проект землеустрою, оскільки він не відповідав законодавству.

Позивачем вказується, що кількість земельних ділянок загальною площею 280,00 га - три, а проектне рішення містить в собі площу однієї земельної ділянки - 139,5978 га і всього на підставі розпорядження має бути виготовлено три проекта землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кожною земельною ділянкою окремо.

Проте, розпорядження П`ятихатської райдержадміністрації від 16.11.2010 № 492-р-10 "Про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду із земель запасу для випасання худоби на території Лозуватської сільської ради" не містить того, що необхідно розробити три проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кожною земельною ділянкою окремо. Пунктом 2 даного розпорядження передбачено ОСОБА_1 розробити один проект землеустрою та надати його в райдержадміністрацію на затвердження.

Картографічні матеріали мають бути у такому вигляді, щоб у відповідача не виникало додаткових питань, а вони є нечіткими та не дозволяють однозначно визначити склад угідь - за рахунок яких земель здійснюється відведення земельної ділянки.

Позивачем вказується, що ним було виготовлено новий проект на підставі розпорядження П'ятихатської райдержадміністрації від 10.11.2016 № Р-419/0/364-16.

Але, лише після спливу шести років дане розпорядження вносить зміни до розпорядження голови райдержадміністрації від 16.11.2010 № 492-р-10 в частині заміни вислову "для випасання худоби" на вислів "для сінокосіння і випасання худоби", та розпорядження від 10.11.2016 № Р-419/0/364-16 не є дозвільним документом.

Судом не враховано, що наявність тих чи інших документів, визначених в переліку, що мають бути включені до проекту землеустрою відповідно до ст. 50 Закону України "Про землеустрій", не підтверджують факту відповідності їх законодавству.

Установлений статтею 123 Земельного кодексу України порядок передачі в користування земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, зокрема у разі формування нових земельних ділянок, передбачає обов'язок відповідного суб'єкта землеустрою перевірити відповідність поданих проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, матеріалів їх погоджень, матеріалів перенесення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), на відповідність їх вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, зокрема ст. 50 Закону України "Про землеустрій", статті 186-1 Земельного кодексу України, Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 року №376, тощо.

За результатами такої перевірки та у разі відповідності поданої землевпорядної документації вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування приймає рішення про затвердження проекту землеустрою, а в протилежному випадку - відмовляє у затвердженні проекту.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову.

Позивач надіслав до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому просить суд залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечував.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що розпорядженням голови П'ятихатської районної державної адміністрації від 16.11.2010 р. №492-р-10 "Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду із земель запасу для випасання худоби на території Лозуватської сільської ради" було надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 280,0 га пасовищ в оренду із земель запасу для випасання худоби на території Лозуватської сільської ради.

В зазначеному розпорядженні голови П'ятихатської районної державної адміністрації від 16.11.2010 р. №492-р-10 зазначено, що ОСОБА_1 необхідно розробити проект землеустрою та надати його в райдержадміністрацію для затвердження.

Розпорядженням голови П'ятихатської районної державної адміністрації від 10.11.2016 р. №Р-419/0/364-16 "Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 16 листопада 2010 року №492-р-10" було внесено зміни до розпорядження голови районної державної адміністрації від 16.11.2010 року №492-р-10 "Про надання дозволу гр.ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду із земель запасу для випасання худоби на території Лозуватської сільської ради" шляхом заміни вислову "для випасання худоби" на вислів "для сінокосіння і випасання худоби".

Позивачем було подано до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут землеустрою та земельно-правових відносин" заяву, з тексту якої вбачається, що позивач просив виконати роботи з розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 280,00 га пасовищ в оренду, яка розташована на території Лозуватської сільської ради, П'ятихатського району Дніпропетровської області (за межами населеного пункту). Цільове призначення земельної ділянки: для сінокосіння і випасання худоби.

На підставі розпоряджень Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут землеустрою та земельно-правових відносин" виготовлено проект землеустрою.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 139,5978 га погоджено експертом державної експертизи відділу Держгеокадастру у П'ятихатському районі Дніпропетровської області, що підтверджується висновком про розгляд проекту щодо відведення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 21.06.2017 р. №1737182-17.

Зазначений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (А.01.08 - для сінокосіння і випасання худоби на території Лозуватської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області, кадастровий номер - НОМЕР_1) позивачем було подано на затвердження до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

08.09.2017 р. Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області позивачу було надано лист-відповідь від 08.09.2017 р. за №І-9806/0-6149/6-17, в якому зазначено, що правові підстави для затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння і випасання худоби площею 139,5978 га на території Лозуватської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області відсутні та запропоновано звернутись до розробника документації для приведення проекту із землеустрою у відповідність до вимог чинного законодавства.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову шляхом визнання протиправною відмови відповідача та зобов'язання відповідача затвердити позивачу проект землеустрою, оскільки:

- перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає;

- підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів;

- лист від 08.09.2017 р. №I-9806/0-6149/6-17 не містить в собі ані вмотивованої відмови в затвердженні документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння та випасання худоби площею 139,5978 га на території Лозуватської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області, ані затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння та випасання худоби площею 139,5978 га на території Лозуватської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області;

- посилання відповідача на той факт, що подана документація із землеустрою не відповідає статті 50 Закону України "Про землеустрій" спростовуються ч. 3 ст. 50 Закону України "Про землеустрій", яка містить виключний перелік документів, які повинні бути включені до проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, та містить відповідний перелік;

- проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок підлягають погодженню у порядку статті 186-1 Земельного кодексу України, після чого відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зобов'язаний прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання в оренду;

- зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача не відновлює порушеного права позивача на прийняття останнім вмотивованого рішення щодо затвердження проекту землеустрою;

- при прийнятті в подальшому відповідачем рішення останній не вправі відмовляти позивачу в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння і випасання худоби площею 139, 5978 га на території Лозуватської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області з тих самих підстав, за яких судом визнано протиправною та скасовано відмову.

Колегія суддів часткового погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом встановлено та відповідачем не заперечується, що позивачем до заяви про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки було долучено погоджений у встановленому законом порядку проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки управлінням Держземагенства у Пятихатському районі Дніпропетровської області від 08.04.2014 р., витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 139,5978 га., аргохімпаспорт.

Разом з тим, за наслідками розгляду поданої заяви відповідач листом №І-9806/0-6149/6-17 від 08.09.2017 р. повідомив про відсутність правових підстав для затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння і випасання худоби площею 139,5878 га на території Лозуватівської сільської ради та повернув позивачу поданий на затвердження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та матеріали до нього для доопрацювання (а.с.12-13).

Зазначений лист мотивовано тим, що проект землеустрою містить розбіжності щодо площі земельної ділянки, яка відводиться: дозвіл, завдання, затверджене замовником, та проектне рішення містять різні дані щодо площі земельної ділянки. Завдання на виконання геодезичних вишукувань затверджено замовником 30.03.2017, проте, земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі 09.07.2014.

Наявні картографічні матеріали не дають змоги однозначно визначити склад угідь земельної ділянки, за рахунок яких здійснюється відведення, не відображають розташування запроектованої земельної ділянки по відношенню до об'єктів водного фонду, прибережних захисних смуг, водоохоронних зон, об'єктів енергетичної системи, транспортної інфраструктури, тощо, на врахування норм ст. 122 Земельного кодексу України.

Кадастровий план земельної ділянки не відповідає вимогам ст. 34 Закону України "Про Державний земельний кадастр". У порушення вимог пункту 75 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051, відсутні позначки державного кадастрового реєстратора про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. В наданій документації відсутня інформація щодо правомочності внесення до Державного земельного кадастру інформації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, відсутнє посилання на розробку відповідної документації нормативної грошової оцінки та її затвердження відповідно до Закону України "Про оцінку земель".

Відповідно до частин 1, 6, 10 та 13, 14 статті 123 Земельного кодексу України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Зміна типу акціонерного товариства або перетворення акціонерного товариства в інше господарське товариство не є підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою або технічної документації із землеустрою.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про землеустрій" документація із землеустрою (землевпорядна документація) - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо.

Відповідно до статті 25 Закону України "Про землеустрій" видами документації із землеустрою є, зокрема проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Частиною 2 та 3 статті 50 Закону України "Про землеустрій" встановлено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Відповідно до частини 4 статті 123 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17 жовтня 2012 року, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

З наведених норм Земельного кодексу України вбачається, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Водночас, така відмова має відповідати вимогам щодо її обґрунтованості, тобто із зазначенням всіх виявлених порушень та нормативно-правових актів, вимоги яких не було дотримано позивачем по кожному із встановлених порушень на час звернення позивача із заявою про затвердження проекту землеустрою, чого в даному випадку не було зроблено відповідачем.

Колегія суддів також зазначає, що статтею 123 Земельного кодексу України не визначено прямого обов'язку уповноважених органів реалізувати свої повноваження у формі рішення, листа, тощо.

В той же час, зазначене питання має важливе значення для обрання ефективного способу захисту прав особи в суді.

Правовий статус Головних управлінь Держгеокадастру в областях визначено відповідним Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, яке затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року №333 (далі - Положення № 333) та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2016 року за №1391/29521.

Пунктом 8 Положення № 333 передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Крім того, згідно з пунктом 84 Типової інструкції з діловодства в територіальних органах Держгеокадастру, затвердженої наказом Держгеокадастру від 15 жовтня 2015 року № 600, накази видаються як рішення організаційно-розпорядчого характеру. За змістом управлінської дії накази видаються з основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, адміністративно-господарських, кадрових питань.

При цьому пунктом 123 вказаної Інструкції визначено, що службові листи складаються з метою обміну інформацією між установами як: відповіді про виконання завдань, визначених в актах органів державної влади, дорученнях вищих посадових осіб; відповіді на запити, звернення; відповіді на виконання доручень установ вищого рівня; відповіді на запити інших установ; відповіді на звернення громадян; відповіді на запити на інформацію; ініціативні листи; супровідні листи.

Отже, відповідно до положень вказаних нормативно-правових актів визначено, що за результатами розгляду будь-яких основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру останнім має видаватися відповідний наказ. При цьому листи складаються у разі надання відповіді на звернення громадян.

Таким чином, рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в його затвердженні повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі наказу Головного управління Держгеокадастру в області.

Разом з тим, в даному випадку позивач звернувся до відповідача не із зверненням, а з відповідною заявою, за наслідками розгляду якої суб'єкт владних повноважень мав прийняти відповідне управлінське рішення, проте, останній протиправно направив позивачу відповідь у формі листа.

Колегія суддів зазначає, що відсутність належним чином оформленого рішення відповідача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність чи відмову у його затвердженні у формі наказу свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був прийняти за законом.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач, відмовляючи позивачу у затвердженні проекту землеустрою, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством, така відмова не відповідає вимогам щодо її обґрунтованості, а тому є підстави для визнання вказаної відмови протиправною.

Частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб'єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення .

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб'єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов'язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов'язати до цього в судовому порядку (постанова Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №825/602/17).

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Отже, втручанням у дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень може бути прийняття судом рішень не про зобов'язання вчинити дії, а саме прийняття ним рішення за клопотанням заявника замість суб'єкта владних повноважень.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про відсутність можливості та наміру суб'єкта владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення з урахуванням позиції суду.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції помилково вийшов за межі позовних вимог позивача та зобов'язав відповідача затвердити позивачу проект землеустрою.

З урахуванням викладеного, належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є саме визнання протиправною відмови відповідача, викладеної у листі №I-9806/0-6149/6-17 від 08.09.2017 р., та зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про затвердження проекту землеустрою, з урахуванням висновків суду.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2018 р. у справі №804/2777/18 скасувати.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, викладену у листі №I-9806/0-6149/6-17 від 08.09.2017 р., у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння і випасання худоби площею 139,5978 га на території Лозуватської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння і випасання худоби площею 139,5978 га на території Лозуватської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області, з урахуванням висновків суду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 21.01.2019 р.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя С.М. Іванов

Суддя В.Є. Чередниченко