Справа № 0440/6941/18
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2018 року Справа № 0440/6941/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Букіна Л.Є.,
за участі: секретаря судового засідання Бутенко П.В.,
представника позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - ОСОБА_2,
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду 14.09.2018 надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Касмет» (далі Товариство) до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.05.2018 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 відповідно.
В обґрунтування позову Товариство посилається на свою добросовісність як платника податку, оскільки ним сформовано податковий кредит та валові витрати, у періоді який перевірявся, на підставі відповідних документів бухгалтерського обліку. При цьому, усі учасники господарських операцій на момент укладання відповідних договорів, відповідали ознакам і поняттю юридичних осіб та виступали правоздатними учасниками господарського обороту, а самі правочини опосередковувалися реальним настанням правових наслідків та мали на меті отримання прибутку, у звязку з чим вважає, що здійснюючи оскаржені донарахування податковий орган діяв не на підставі та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.09.2018 року позовну заяву Товариства залишено без руху і надано строк для усунення її недоліків.
Позивач у встановлений строк усунув недоліки позовної заяви, у звязку з чим, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що оскаржені рішення прийняті ним у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки надані Товариством до перевірки документи та сукупність доказів свідчать про відсутність факту реального вчинення господарських операцій, а самі операції спрямовані виключно на подальшу мінімізацію податкових зобовязань усіх учасників «паперово-транзитного» переміщення товару по ланцюгу постачання, у звязку з чим, у задоволенні позову просить відмовити.
У судовому засіданні представники сторін підтримали свої правові позиції і надали суду пояснення аналогічні тим, що викладені в заявах по суті.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що Товариство зареєстровано як юридична особа у Виконавчому комітеті Криворізької міської ради Дніпропетровської області 10.07.2002 року, перебуває на податковому обліку в органах ДФС і є платником, зокрема: податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), податку на прибуток. З установчих документів позивача вбачається, що останній здійснює діяльність повязану з неспеціалізованою оптовою торгівлею та оптовою торгівлею металами та металевими рудами.
На підставі наказів від 19.01.2018 року № 283-п, від 26.01.2018 року № 614-п і направлень від 09.02.2018 року № 719, № 720, № 721, № 722, № 723, № 724, виданих ГУ ДФС у Дніпропетровській області, посадовими особами відповідача у період з 19.02.2018 р. по 13.03.2018 р., проведено планову документальну виїзну перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 року, валютного законодавства за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 року, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 року та іншого законодавства за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 року.
За результатами розгляду заперечень Товариства, вищевказані висновки Акту податковим органом визнані обєктивними і такими що відповідають нормам законодавства України, у звязку з чим відповідачем, 25.05.2018 року на підстав такого акту і встановлених порушень прийнято:
- податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 форми «Р» про визначення позивачу грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 1396756,25 гривень (за податковими зобов'язаннями 1117405,00 гривень, штрафними (фінансовими) санкціями 279351,25 гривень);
- податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 форми «Р» про визначення грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 630131,25 гривень (за податковими зобов'язаннями 504105,00 гривень, за штрафними (фінансовими) санкціями 126026,25 гривень);
Підстави та порядок проведення перевірок позивачем не оскаржуються, останній фактично не згоден з висновками, викладеними в акті перевірки та прийнятими за наслідками перевірки податковими повідомленнями-рішеннями.
Дослідивши первинні документи, надані позивачем на підтвердження фінансово-господарських взаємовідносини з вказаними контрагентами за період, який перевірявся, суд зазначає, зокрема про таке.
З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «КАСМЕТ» та ТОВ «МЕЛК ТРЕЙД» укладено Договір поставки від 29.04.2016 № 028 відповідно до умов якого Продавець (ТОВ «МЕЖ ТРЕЙД») зобов'язався продати Покупцю товар, найменування товару визначається в рахунках фактурах. Транспортні видатки на рахунку Покупця.
Відповідно до рахунку-фактури №363 від 29.04.2016 р., видаткової накладної №363 від 29.04.2016 ТОВ «МЕЛК ТРЕЙД» здійснило поставку товару на загальну суму 607 623,06 грн. (в т.ч. ПДВ- 101 270,51 гри.) та виписало податкову накладну №363 від 29.04.2016 р.
Розрахунки за товар проведені у травні - червні 2016 року у загальній сумі 607 623,06 грн.
Обґрунтовуючи безпідставне документальне оформлення вказаних господарських операцій з одержання (купівлі) робіт (послуг) податковий орган посилається на аналіз даних ЄРПН в розрізі номенклатурних позицій та встановлює, що підприємство здійснює придбання великої кількості ТМЦ, що мають різноманітні характеристики та потребують застосування особливих умов їх транспортування та зберігання, обсяги та властивості ТМЦ не відповідають матеріально-технічним та технологічним можливостям ТОВ «МЕЛК ТРЕЙД»; наданням Товариством товарно-транспортних накладних (далі - ТТН), в яких не зазначено точний пункт навантаження товару; встановлення ознак фіктивності ТОВ «МЕЛК ТРЕЙД»; в ЄДРСР наявний вирок Солом'янського районного суду м. Києва від 26.10.2017 року у справі № 1-кп/760/1206/17 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.205-1 ч. 1 КК України.
Стосовно аналізу даних ЄРПН в розрізі в розрізі номенклатурних позицій суд зазначає, що при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні досліджуватись відносини безпосередньо між учасниками господарської операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Стосовно певних недоліків у складанні ТТН або відсутності певних ТТН суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 06.02.2018 року № 821/589/17, відповідно до якої, відсутність певних ТТН не може спричиняти для Товариства негативних наслідків в аспекті свідчення про безтоварність господарської операції.
Стосовно встановлення ознак фіктивності та наявності в ЄДРСР вироку Солом'янського районного суду м. Києва від 26.10.2017 року у справі 1-кп/760/1206/17 за фактом вчинення посадовою особою ТОВ «МЕЛК ТРЕЙД» кримінального правопорушення передбаченого ст.205-1 ч. 1 КК України суд зазначає, що згідно з ч. 6 ст. 78 КАС України, вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Тобто, обов'язковими для врахування адміністративним судом є факти, наведені у вироку суду в кримінальній справі чи постанові у справі про адміністративний проступок, стосовно часу, місця та об'єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі.
В даному випадку, обставини, встановлені вироком Солом'янського районного суду м. Києва від 26.10.2017 року у справі № 1-кп/760/1206/17, не стосуються спірних правовідносин щодо господарської діяльності Товариства та ТОВ «МЕЛК ТРЕЙД» за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 року, а отже, не мають преюдиційного значення для цієї справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 809/1139/17.
Крім того, між Товариством та ТОВ «ФІНАНСРЕАЛ» укладений договір від 26.01.2016 № б/н відповідно до умов якого Продавець (ТОВ «ФІНАНСРЕАЛ») зобов'язався продати Покупцю товар, найменування товару визначається в рахунках фактурах. Транспортні видатки на рахунку Покупця.
Факт перевезення товару підтверджується Договором про надання транспортних послуг №7 від 26.01.2016 р., Актом виконаних робіт №7 від 26.01.2016 р., ТТН №6 від 26.01.2016 р.,
Розрахунки за товар проведені у лютому 2016 р. у загальній сумі 156 154,82 грн.
ОСОБА_5, судом вказані посилання до уваги не приймається, оскільки як вже зазначалося вище, що при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні досліджуватись відносини безпосередньо між учасниками господарської операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
Окрім цього, матеріалами справи підтверджено, що між Товариством та ТОВ «БУД ГОЛД СІТІ» укладено Договір від 11.03.2016 № 0011 відповідно до умов якого Продавець (ТОВ «БУД ГОЛД СІТІ») зобов'язався продати Покупцю товар, найменування товару визначається в рахунках фактурах. Транспортні видатки на рахунку Покупця.
Відповідно до рахунку-фактури №10 від 11.03.2016 року та видаткової накладної №10 від 11.03.2016 р. ТОВ «БУД ГОЛД СІТІ» здійснило поставку товару на загальну суму 624 417,41 грн. та виписало податкову накладну №10 від 11.03.2016 р.
Розрахунки за товар проведені у квітні, червні 2016 року в загальній сумі 212 319,64 грн., заборгованість ТОВ «КАСМЕТ» перед ТОВ «БУД ГОЛД СІТІ» склала 412097,77 грн.
Обґрунтовуючи безпідставне документальне оформлення нереальних господарських операцій відповідач орган посилається на аналіз даних ЄРПН в розрізі номенклатурних позицій та встановлює, що підприємство здійснює придбання великої кількості ТМЦ, що мають різноманітні характеристики та потребують застосування особливих умов їх транспортування та зберігання, обсяги та властивості ТМЦ не відповідають матеріально-технічним та технологічним можливостям ТОВ «БУД ГОЛД СІТІ», а також зазначає, що надані позивачем ТТН містять недоліки в їх заповнені.
Стосовно аналізу даних ЄРПН в розрізі номенклатурних позицій суд вже зазначав, що при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні досліджуватись відносини безпосередньо між учасниками господарської операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Більш того, податковий орган в Акті перевірки зазначив, що шляхом аналізу даних ЄРПН, товар, що реалізований ТОВ «БУД ГОЛД СІТІ» на адресу Товариства раніше був придбаний ТОВ «БУД ГОЛД СІТІ» у ТОВ «БІЛД ОСОБА_5».
Стосовно певних недоліків у складанні ТТН або відсутності певних ТТН суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 06.02.2018 року № 821/589/17, відповідно до якої, відсутність певних ТТН не може спричиняти для Товариства негативних наслідків в аспекті свідчення про безтоварність господарської операції.
З матеріалів справи також вбачається, що між Товариством та ТОВ «ЛЮКС ТОРГ» укладено договір поставки від 22.05.2017 № 22-05 та від 26.05.2017 р. № 26-05, відповідно до умов яких Продавець (ТОВ «ЛЮКС ТОРГ») зобов'язався продати Покупцю (ТОВ «КАСМЕТ») труби в асортименті, найменування товару визначається в рахунках фактурах. Транспортні видатки за рахунок Продавця.
Відповідно до Додаткової угоди №1 від 22.05.2017 р. до Договору від 22.05.2017 № 22-05, ТОВ «ЛЮКС ТОРГ» зобов'язується передати; а ТОВ «КАСМЕТ» прийняти і оплатити товар на загальну суму 533 651,96 грн. (в т.ч. ПДВ- 88 941 грн.).
Відповідно до Додаткової угоди №1 від 26.05.2017 року до Договору 26.05.2017 № 26-05, ТОВ «ЛЮКС ТОРГ» зобов'язується» передати, а позивач прийняти і оплатити товар на загальну суму 839 792,69 грн. (в т.ч. ПДВ- 139 962,45 грн.).
На підтвердження факту поставки товару позивачем надано ТТН №1 від 22.05.2017 р. та ТТН №2 від 22.05.2017 р.
Розрахунки за товар проведені у травні - липні 2017 в загальній сумі 1 373 444,6 грн.
Продавцем виписано податкову накладну №293 від 22.05.2017 р., яка зареєстрована 06.06.2017 р. і податкову накладну №773 від 26.05.2017 р., яка зареєстрована 15.06.2017 р.
Обґрунтовуючи «безтоварність» вказаних операцій, податковий орган також посилається на аналіз даних ЄРПН в розрізі номенклатурних позицій та недоліки у заповненні деяких документів бухгалтерського обліку.
Стосовно господарських взаємовідносин Товариства з ТОВ «ЛІАГРО ОСОБА_4» суд зазначає, що між вказаними субєктами господарювання укладено Договір №26-12-2016 від 26.12.2016 р., відповідно до умов якого Продавець (ТОВ «ЛІАГРО СЕРВІС») зобов'язався поставити Товариству труби в асортименті, найменування товару визначаєтеся в рахунках фактурах. Транспортні видатки за рахунок Продавця.
Відповідно до Додаткової угоди №1 від 26.12.2016 року до Договору від 26.12.2016 р. № 26-12-2016, ТОВ «ЛІАГРО ОСОБА_4» зобов'язується передати, а ТОВ «КАСМЕТ» прийняти і оплатити товар на загальну суму 1 285 981,8 грн. (в т.ч. ПДВ- 214 330,30 грн.).
Розрахунки за товар проведені у грудні 2016 - січні 2017 в загальній сумі 1 285 981,8 грн.
Обґрунтовуючи безпідставне документальне оформлення нереальних господарських операцій з одержання (купівлі) робіт (послуг), ТМЦ між ТОВ «КАСМЕТ» та ТОВ «ЛІАГРО ОСОБА_4» податковий орган також посилається на аналіз даних ЄРПН в розрізі номенклатурних позицій та недоліки у заповненні деяких документів бухгалтерського обліку.
Судом також встановлено, що Між позивачем та ТОВ «СІНГЛ ОСОБА_3» укладено Договір №14-12 від 14.12.2017 р., відповідно до умов яких Продавець (ТОВ «СІНГЛ ОСОБА_3») зобов'язався продати Покупцю (позивачу) труби в асортименті, найменування товару визначається і в рахунках фактурах. Транспортні видатки за рахунок Покупця.
Відповідно до Додаткової угоди №1 від 14.12.2017 р. до Договору. №'14-12 від 14.12.2017, ТОВ «СІНГЛ ОСОБА_3» зобов'язується, передати, а ТОВ «КАСМЕТ» прийняти і оплатити товар на загальну суму 282 301, 20гри. (в т.ч. ПДВ- 47 050,20 грн.).
На підтвердження факту поставки товару матеріали справи містять видаткову накладну №14 від 14.12.2017 р., ТТН №1 від 14.12.2017 р., податкову накладну №14 від 14.02.2017 р..
Відповідно до Додаткової угоди №1/1 від 14.12.2017 р. до Договору №14-12 від 14.12.2017, ТОВ «СІНГЛ ОСОБА_3» зобов'язується передати, а ТОВ «КАСМЕТ» прийняти і оплатити товар на загальну суму 282 301 грн. (в т.ч. ПДВ- 47 050,2 грн.). Факт поставки товару підтверджується видатковою накладною № 12 від 14.12.2017 р., ТТН №2 від 14.12.2017 р., податковою накладною 14.12.2017 p..
Відповідно до Додаткової угоди №2 від 15.12.2017 р. до Договору 14-12 від 14.12.2017, ТОВ «СІНГЛ ОСОБА_3» зобов'язується передати, а ТОВ «КАСМЕТ» прийняти і оплатити товар на загальну суму 278979,49 (в т.ч. ПДВ- 46 496,58 грн.).
Факт поставки товару підтверджується видатковою накладною №15 від 15.12.2017 р., ТТН №1 від 15.12.2017 р. та податковою накладною №15 від 15.12.20J 7 p.
Факт поставки товару підтверджується видатковою накладною №16 від 15.12.2017 р., ТТН №2 від 15.12.2017 р., податковою накладною №16 від 15.12.2017 р.
Відповідно до Додаткової угоди №4 від 18.12.2017 р. до Договору № 14-12 від 14.12.2017, ТОВ «СІНГЛ ОСОБА_3» зобов'язується передати, а ТОВ «КАСМЕТ» прийняти і оплатити товар на загальну 350 532 грн. (в т.ч. ПДВ- 58 422 грн.).
Факт поставки товару підтверджується видатковою накладною №24 від 18.12.2017 р. та ТТН №2 від 18.12.2017 р. та податковою накладною №24 від 18.12.2017 p.,
Відповідно до Додаткової угоди №5 від 18.12.2017 р. до Договору №14-12 від 14.12.2017, ТОВ «СІНГЛ ОСОБА_3» зобов'язується передати, а ТОВ «КАСМЕТ» прийняти і оплатити товар на загальну 285 516 грн.
Факт поставки товару підтверджується видатковою накладною від 18.12.2017 р. та ТТН №1 від 18.12.2017 р., податковою накладною № 21 від 18.12.2017 р.
Відповідно до Додаткової угоди №6 від 18.12.2017 р. до Договору № 14-12 від 14.12.2017, ТОВ «СІНГЛ ОСОБА_3» зобов'язується передати, а позивач прийняти і оплатити товар на загальну 253 747,90 грн.
На підтвердження факту поставки товару матеріали справи містять видаткову накладну №27 від 18.12.2017 р., ТТН №3 від 18.12.2017 р. та податкову накладну №27 від 18.12.2017 року.
Розрахунки за товар проведені частково, а саме у грудні 2017 р. у загальній сумі 535 680,59 грн.
Посилаючись на «безтоварність» вказаних господарських операцій податковий орган посилається на пояснення директора та головного бухгалтера ТОВ «СІНГЛ ОСОБА_3 про непричетність до реєстрації та ведення фінансово-господарської діяльності підприємства.
Проте суд не може погодитись з такими висновками відповідача, оскільки показання при допит директора контрагента-позивача не містять у собі встановлених обставин, які б свідчили про невиконання контрагентами своїх договірних зобов'язань саме по господарських відносинах з позивачем або встановлення обставин, які б свідчили про фіктивність (нереальність) господарських операцій між вказаними суб'єктами господарювання.
При цьому, до винесення вироку у рамках кримінального провадження, протокол допиту досудового розслідування чи інші матеріали досудового розслідування не можуть вважатися належним доказом в адміністративному судочинстві. Тобто, доказове значення в адміністративному процесі може мати виключно вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16.01.2018 року у справі № 2а-7075/12/2670 та від 26.06.2018 року у справі № 808/2360/17.
Щодо господарських операцій між позивачем та ТОВ «СОРТЕКС ГРУП» суд зазначає, що між вказаними субєктами господарювання укладено Договір від 20.03.2017 № 20-03. Відповідно до умов яких Продавець (ТОВ «СОРТЕКС ГРУП») зобов'язався продати Покупцю труби в асортименті, найменування товару визначається в рахунках - фактурах. Транспортні видатки за рахунок Продавця.
Відповідно до Додаткової угоди №1 від 20.03.2017 до Договору від 20.03.2017 року № 20-03, ТОВ «СОРТЕКС ГРУП» зобов'язується передати, а позивач прийняти і оплатити товар на загальну суму 932 324 грн.
На підтвердження факту поставки товару матеріали справи містять видаткові накладні №°СТ 032017, СТ-032018, СТ-032019, СТ-032020 від 20.03.2017 року та податкові накладні №618, 619, 620, 621.
Указуючи на "безтоварність" вищевказаних господарських операцій відповідач посилається на аналіз даних ЄРПН в розрізі номенклатурних позицій та недоліки у заповненні деяких документів бухгалтерського обліку.
Стосовно аналізу даних ЄРПН в розрізі номенклатурних позицій суд вже зазначав, що при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні досліджуватись відносини безпосередньо між учасниками господарської операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
Що стосується пояснень ОСОБА_6 щодо непричетності до реєстрації та діяльності підприємства суд зазначає, що показання при допит директора контрагента-позивача не містять у собі встановлених обставин, які б свідчили про невиконання контрагентами своїх договірних зобов'язань саме по господарських відносинах з позивачем або встановлення обставин, які б свідчили про фіктивність (нереальність) господарських операцій між вказаними суб'єктами господарювання.
При цьому, до винесення вироку у рамках кримінального провадження, протокол допиту досудового розслідування чи інші матеріали досудового розслідування не можуть вважатися належним доказом в адміністративному судочинстві. Тобто, доказове значення в адміністративному процесі може мати виключно вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили.
Отже, факт реальності придбання позивачем товарів (послуг) за вказаними договорами, підтверджується вищенаведеними первинними документами, які розцінені судом як належне документальне підтвердження реального характеру спірних операцій.
Крім того, суд виходить з того, що на час здійснення спірних господарських операцій вище перелічені контрагенти позивача були зареєстровані в установленому законом порядку, відповідали ознакам і поняттю юридичної особи та виступали правоздатними учасниками господарського обороту.
Окрім цього, суд зазначає, що платник податку (покупець товару), який дотримався вимог закону щодо формування податкового кредиту не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням контрагентом чи його постачальниками вимог законодавства щодо створення підприємства, здійснення господарської діяльності, виконання податкових зобов'язань тощо і в подальшому зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на валові витрати та податковий кредит. У разі коли постачальник чи його контрагенти допустили порушення вимог законодавства при веденні фінансово-господарської діяльності, то це тягне відповідальність та негативні наслідки щодо них.
Також, в матеріалах справи відсутні докази встановлення податковим органом обставин на підтвердження того, що укладаючи спірні договори, учасники договірних відносин діяли з метою, яка є завідомо суперечною інтересам держави та суспільства. Податковим органом не доведено наявності протиправного умислу та мети при укладенні угод позивачем з вказаним контрагентом, що мали місце під час здійснення позивачем підприємницької діяльності.
Крім того, у відповідності до ст. 71 Податкового кодексу України, податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.
Процес зіставлення даних податкової звітності з ПДВ у розрізі контрагентів є формальним рівнем податкового контролю, на стадії якого податковий орган фактично порівнює задекларовані контрагентами кореспондуючі суми податкових зобов'язань та податкового кредиту з метою оперативного виявлення платників, що підлягають документальній перевірці.
Зазначений етап контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства та аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника. Адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податку.
Суд також зазначає, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Вимоги до первинних документів містяться у ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема, вони повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення та мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Таким чином, підтвердженням факту виконання договору поставки товару (робі) є первинні документи податкового та бухгалтерського обліку, які складені у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Крім того, чинне податкове законодавство не ставить право платника податку на включення сум сплаченого податку до складу податкового кредиту та формування валових витрат в залежність від господарських, технічних та виробничих можливостей своїх постачальників.
Платник податків (покупець товару, робіт, послуг) не має обов'язку та права здійснювати контроль за дотриманням постачальниками товару вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, і в подальшому не повинен зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів. Такий платник не повинен притягуватися до відповідальності за можливе допущення порушення законодавства іншими юридичними особами.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України, господарська діяльність - це діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарську діяльність визначено як діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Підтвердженням реального здійснення господарської операції є первинні документи, які свідчать про фактичну поставку товарів продавцем та їх отримання покупцем, документи, підтверджуючі використання вказаних товарів у власній господарській діяльності.
Відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності чи недотримання принципу належної обачності при виборі контрагентів, як і не доведено правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до п.п.134.1.1 п.134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування фінансового результату до оподаткування визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу 3 ПКУ.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
зменшення відємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Згідно з п.135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, базою оподаткування є грошове вираження обєкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 Податкового кодексу України.
Статтями 138-140 Податкового кодексу України встановлений перелік різниць, на які коригується фінансовий результат до оподаткування. Зазначений перелік не містить різниць, які б передбачали коригування фінансового результату до оподаткування на витрати за операціями, що не повязані з господарської діяльністю платника податків, та по операціях, що не містять ділової мети.
У відповідності до п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.
Абзацом «а» п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Згідно п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з:
придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів.
ОСОБА_5 на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Отже, правомірність формування платником податку податкового кредиту та валових витрат визначається фактичним проведенням операцій платником податку зі своїми безпосередніми контрагентами, які оформлені належними документами.
Враховуючи, що позивач у перевіряємому періоді формував свій податковий кредит та валові витрати на підставі первинних документів та податкових накладних, які відповідають встановленим для них вимогам в межах проведених господарських операцій, у суду відсутні підстави вважати, що його податкова звітність з податку на додану вартість і податку на прибуток складалася без відповідного підтвердження первинними документами.
За викладених обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Підприємства шляхом визнання протиправними та скасування оскаржених податкових повідомлень-рішень відповідача.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 25.05.2018 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складання.
Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення суду складений 26 грудня 2018 року.

Суддя ОСОБА_7