Справа № 672/1774/18
Суддя: Шинкоренко С. В.
Дата ухвалення: 2019-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№672/1774/18
Провадження №2-а/672/4/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2019 р. м. Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Шинкоренка С.В., за участю секретаря Терещук Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження в залі суду м. Городка адміністративну справу №672/1774/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області

про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 20.12.2018 р. звернувся до Городоцького районного суду Хмельницької області із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 12.12.2018 р.

Позивач пояснив суду, що поліцейським СРПП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області лейтенантом поліції Куцим Д.О. було безпідставно накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за ніби-то вчинення порушення ПДР України, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки будь-які докази про це останнім надані не були. Крім того, позивач вказує, що інспектором невірно кваліфіковано правопорушення, що ставиться йому у вину, оскільки вважає що в такому випадку інспектор міг би притягати його до відповідальності за ст.125 КУпАП.

В судове засідання позивач не з'явився, однак подав на адресу суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просить визнати протиправною та скасувати постанову від 12.12.2018 р. серії ДПО18 №910272 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. та закрити справу.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду надіслав клопотання після відкладення раніше призначеного судового засідання про її розгляд 25.01.2019 р. в режимі відеоконференції з приміщення суду. Також просить залучити в якості співвідповідача інспектора СРПП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області лейтенанта поліції Куцого Д.О.

Суд не вбачає можливості задовольнити клопотання представника відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, оскільки таке клопотання було подане вже після відкладення судового засідання 16.01.2019 р. (на наступний день) і стосувалось саме тієї дати. Повторного клопотання про проведення в режимі відеоконференції судового засідання 25.01.2019 р. до суду не надходило.

За таких обставин, суд вважає неявку представника відповідача такою, що мала місце за відсутності будь-яких поважних причин, а тому, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника відповідача по справі на підставі тих доказів, що є в матеріалах справи та з врахуванням поданого відзиву.

Також, суд вважає безпідставним клопотання про залучення в якості співвідповідача інспектора СРПП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області лейтенанта поліції Куцого Д.О. виходячи із такого.

Відповідно до ст. 222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Отже, інспектор є працівником підрозділу Національної поліції, яке підпорядковане Головному управлінню Національної поліції в Хмельницькій області, а тому, Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області є належним відповідачем у даній справі і необхідності у залученні інспектора в якості співвідповідача немає.

Суд, оголосивши заяви сторін, відзив та письмові докази, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом об'єктивно встановлено, що 12.12.2018 р. поліцейським СРПП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області лейтенантом поліції Куцим Д.О. було складено постанову серії ДПО18 №910272 у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 Згідно даної постанови на позивача накладеного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за те, що останній 12.12.2018 р. о 15.18 год. на невстановленому відрізку автодороги Р-50, (м. Городок- с. Пільний Олексинець) керував транспортним засобом марки Фольксваген Каді д/н НОМЕР_1, з вимкненим світлом фар в денну пору доби за межами населеного пункту, чим порушив вимоги п.9.8 ПДР України (а.с.4).

При оцінці правомірності дій інспектора поліції, суд враховує наступне.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України: В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ч.2,3 ст.79 КАС України визначено, що: Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Отже, судом взяті до уваги всі подані сторонами докази, підстав для прийняття додаткових доказів у понад визначені законом строки немає і відповідних клопотань з доводами про поважність причин пропуску подання суду доказів - не надходило.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Ст.14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У відповідності до ч.2 п.9.8 ПДР України: З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

ОСОБА_1 в поданій позовній заяві пояснив, що будь-яких порушень ПДР не допускав. Жодних доказів на підтвердження зворотного інспектор поліції йому не надав. Також посилається і на невірну кваліфікацію правопорушення, що ставиться йому у вину.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою правопорушення.

В даному випадку судом в ході дослідження матеріалів справи не було встановлено жодних обставин, вказаних в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення. Зокрема, представником відповідача не було надано суду ні фото-, ні відео- матеріалів, які б фіксували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не зважаючи на те, що представник відповідача посилається у своєму відзиві на наявність таких доказів, проте разом із відзивом до суду їх не подає.

Крім того, в самому відзиві представник відповідача вказує про вчинення правопорушення ОСОБА_4 в с. Пільний Олексинець, тобто в населеному пункті, що виключає можливість кваліфікації дій водія за ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки ближнє світло фар чи ходові вогні мають бути увімкненими виключно поза межами населених пунктів (ч.2 ст.98 ПДР України).

Встановити ж точне місце, в якому водію ставиться у вину вчинення правопорушення з доданої постанови серії ДПО18 №910272 неможливо, оскільки в ній взагалі не вказано місце вчинення правопорушення, а зазначено лише номер автодороги Р-50 та її ділянку м. Городок - с. Пільний Олексинець, без зазначення конкретного місця (кілометра автодороги, прив'язки до будь-якого іншого місця).

Отже, оспорювана постанова серії ДПО18 №910272 не відповідає вимогам ч.3 ст.283 КУпАП, відповідно до яких, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч.2 ст.283, має містити відомості про; …дату, час, місце вчинення адміністративного правопорушення; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

За таких недоліків даної постанови, суд не має можливості об'єктивно встановити місце вчинення правопорушення, яке ставиться позивачу у вину, що є визначальною обставиною в даному випадку.

Крім того, оскільки в постанові відсутні будь-які відомості про відео чи фото фіксацію правопорушення, не зазначено відповідних технічних пристроїв, суд приходить до переконання про відсутність таких доказів, не зважаючи про їх згадування у відзиві представником відповідача. А, навіть за умови їх наявності, вони будуть недопустимими з вказаних вище підстав.

Також, диспозиція статті ч.2 ст. 122 КУпАП є бланкетною (тобто така, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність), а отже у протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначено не тільки відповідна стаття певного нормативного акту (частина, пункт), але й має бути викладено їх зміст.

В осопрюваній постанові відсутнє посилання на порушення вимог конкретних пунктів ПДР України, не зазначено їх суть, що суттєво впливає на кваліфікацію даного правопорушення. А саме, п.9.8 ПДР України складається з цілого ряду підпунктів і частин, кожен з яких може містити собою окремий склад адміністративного правопорушення, оскільки визначає певний обов"язок, у який спосіб має діяти водій за тих чи інших обставин.

В данному випадку, в порушення позивачу фактично ставиться у вину ч.2 п.98 ПДР України, однак належним чином це у постанові не відображено.

Не зазначення у протоколі змісту норми відповідного закону чи підзаконного акту, конкретної їх частини, пункту у порушенні вимог якої обвинувачується особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, позбавляє її можливості ефективного захисту від пред"явленого обвинувачення, тобто є порушенням права на захист.

Згідно ч.3 ст. 62 Конституції України: Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 порушень вимог ч.2 п.9.8 ПДР України, а доводи про зворотне є безпідставними твердженнями, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача.

Також, суд погоджується з позицією позивача про помилковість кваліфікації його дій працівником поліції за ч.2 ст.122 КУпАП виходячи із такого.

Відповідно до п.9.1(г) Правил дорожнього руху України попереджувальними сигналами є увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби.

Згідно ч.2 п.9.8 Правил дорожнього руху України, під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене з 01 жовтня по 01 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами, повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 122 КУпАП, адміністративна відповідальність настає у разі порушення водіями транспортних засобів правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів.

Отже, виходячи з граматичного тлумачення даної норми закону, в першому випадку, передбаченому ч.2 ст.122 КУпАП : "порушення водіями транспортних засобів правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку" - мова може йти про таке порушення лише в разі якщо водій починає рух чи його змінює. В даному випадку водій вже рухався, а тому останній не підпадає під відповідне положення закону.

В другому випадку, передбаченому ч.2 ст.122 КУпАП : "використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів" мова йде і про використання даних приладів загалом, але лише за умови такого використання з порушенням вимог відповідних стандартів (тобто недотримання певних технічних норм і правил їх використання), що також виключає відповідальність позивача за даної підстави.

Денні ходові вогні (ДХО), це зовнішні світлові прилади. З точки зору ПДР вони є попереджувальним сигналом. Вимоги до його ввімкнення містяться в розділі 9 ПДР «Попереджувальні сигнали», а не в розділі 19 ПДР «Користування зовнішніми світловими приладами».

Отже, користування зовнішніми освітлювальними приладами регулюється розділом 19 ПДР, а користування попереджувальними сигналами розділом 9 ПДР. Таким чином, за не ввімкнений за межами населеного пункту з 01 жовтня до 01 травня денний ходовий вогонь або ближнє світло настає відповідальність за ст. 125 КУпАП.

З огляду на це суд вважає, що у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Ч.3 ст.286 КАС України визначено, що: За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1)залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2)скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3)скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4)змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, виходячи із вищевказаного, в даній категорії спорів, суд не вправі вирішувати питання щодо правомірності (протиправності) дій відповідача, оскільки це не входить до повноважень суду в силу положень ч.3 ст.286 КАС України. Крім того, дана вимога є фактично беззмістовною і дублюючою в даному контексті, оскільки цілком достатнім для поновлення позивача у його правах є скасування незаконного рішення суб'єкта владних повноважень, яке і скасовується, зокрема, з підстав неправомірності дій суб'єкта владних повноважень при його ухваленні.

Керуючись ст.ст. 244-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову від 12.12.2018 р. серії ДПО18 №910272 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП ОСОБА_1 і накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. в зв'язку із відсутністю у його діях складу даного правопорушення, а провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через місцевий суд, який ухвалив рішення.

Позивач: ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, АДРЕСА_1

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Хмельницькій області, , 29000 вул. Зарічанська 7 м. Хмельницький.

Суддя: