Справа № 120/4647/18-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 січня 2019 р. Справа № 120/4647/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому проваджені адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці (далі - УПФУ в місті Вінниці, управління пенсійного фонду, відповідач) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 21.07.2016 йому призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. З 01.01.2018 змінились розміри суддівської винагороди працюючих суддів. У зв'язку з підвищенням розміру суддівської винагороди працюючого судді, позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2018. Однак таку заяву було задоволено частково: перераховане грошове утримання судді у відставці з 01.08.2018.

Листом від 31.10.2018 за №327/С-1 відповідачем роз'яснено, що згідно до положень п. 4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплаті щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1 із подальшими змінами, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з 1 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою. Зазначено також, що оскільки норма Закону України від 15.05.2018 "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" застосування для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, набрала чинності 22.07.2018, тому відповідно до п. 4 розділу ІІ Порядку перерахунок щомісячного грошового утримання проведено з 01.08.2018.

Відмову відповідача у перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2018 позивач вважає протиправною, такою, що порушує його конституційні права. Зазначає, що хоча Закон України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" набрав чинності 22.07.2018, проте він змінив розмір соціальної гарантії, яка має діяти з дати, на яку закон відсилає - з 01.01.2018. На переконання позивача, дію цього Закону в частині, що стосується дати дії встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмір 1762,00 грн., поширено в часі спеціальною вказівкою в Законі, зокрема на 01.01.2017 та відповідно на 01.01.2018.

Позивач не погоджується із наведеною позицією відповідача, в зв'язку із чим звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить:

- визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період починаючи з 01.01.2018 року по 01.08.2018 року;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці провести перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період починаючи з 01.01.2018 по 01.08.2018, відповідно до довідки Апеляційного суду Вінницької області від 10.08.2018 №05-27/72/2018 та виплатити невиплачену суму за цей період.

Ухвалою суду від 22.12.2018 відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

На виконання вимог ухвали суду від 22.12.2018, у відповідності до положень КАС України, відповідачем до суду подано відзив щодо заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, з якого слідує, що проти заявлених вимог відповідач заперечує з наступних підстав.

Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затверджено постановою правління Пенсійного фонду України 25.01.2008 року №3-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 року за №200/14891.

Пунктом 4 розділу II Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України передбачено, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з 1 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

22 липня 2018 року набрав чинності Закон України від 15 травня 2018 року № 2415-VШ "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав".

18 жовтня 2018 року від позивача надійшла заява про призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до довідки про заробітну плату від 10.08.2018 за №05-27/72/2018.

Відтак, на думку відповідача, перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці підлягає перерахуванню з 01.08.2018 року, тобто з першого числа наступного місяця після набрання чинності Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" від 15 травня 2018 року №2415-VIII.

Враховуючи вищенаведені обставини відповідач вважає, що в діях органу Пенсійного фонду відсутні протиправні дії по відношенню до позивача.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, суд встановив наступні фактичні обставини.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Вінниці з 2014 року.

В 2016 році позивач звільнений з посади судді Апеляційного суду Вінницької області у відставку на підставі заяви, та з 21.07.2016 отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді згідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016.

У зв'язку з підвищенням розміру суддівської винагороди працюючого судді, позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2018.

Листом від 31.10.2018 за №327/С-1 відповідачем роз'яснено, що за положенням п. 4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплаті щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1 із подальшими змінами, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з 1 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою. Зазначено також, що оскільки норма Закону України від 15.05.2018 "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" про застосування для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, набрала чинності 22.07.2018, тому відповідно до п. 4 розділу ІІ Порядку перерахунок щомісячного грошового утримання проведено з 01.08.2018.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 135 Закону України від 02.06.2016 №1402-VІІІ "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон України №1402-VІІІ), суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Частиною третьою статті 135 Закону України №1402-VІІІ встановлено, що базовий розмір посадового окладу судді визначається, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно пункту 23 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII, до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Частиною третьою статті 133 Закону №2453-VІ встановлено, що посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Разом з тим, пунктом 3 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-VIII (в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

В подальшому, Законом України №2415-VIII «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав», який набрав чинності 22 липня 2018 року, внесено зміни до пункту 3 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII, зокрема, слово та цифри "1600 гривень" замінено словами та цифрами "прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року".

Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що починаючи з 1 січня 2017 року застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня календарного року.

Процедура подання документів для перерахунку щомісячного грошового утримання визначається Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, який затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25.01.2008 року №3-1 (далі Порядок №3-1).

Відповідно до пунктів 3, 4 Розділу 2 Порядку №3-1, звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" від 07.12.2017 року №2246-VIII установлено, що у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2018 року становить 1762 гривні.

Отже, з 01 січня 2018 року посадовий оклад суддів встановлюється, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1762,00 грн., а тому саме з цієї дати зміна грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, є підставою для проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Відтак, враховуючи, що розмір прожиткового мінімуму змінився 01.01.2018 року, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивачу як судді у відставці має бути здійснений з 01.01.2018 року.

Надаючи оцінку обставинам справи в сукупності із доказами, суд вважає, що оскільки перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивачу здійснено з 01.08.2018, то наявні підстави для зобовязання відповідача перерахувати щомісячне грошове утримання позивачу за період з січня 2018 року.

Посилання відповідача на те, що Законом України від 15.05.2018 року №2415-VІІІ "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" набрав чинності з 22.07.2018 року, тому перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивачу здійснено з 01.08.2018 року, оскільки відповідно до ст. 58 Конституції України закони не мають зворотної дії у часі, судом до уваги не приймається з оглядом на таке.

Закон України від 15.05.2018 №2415-VІІІ містить вказівку щодо зворотної дії у часі правової норми щодо зміни розрахункової величини, з якої обраховується суддівська винагорода, а саме не з 1600,00 грн., а з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з 1 січня 2017 року.

З огляду на наведене, та з урахуванням невірного тлумачення відповідачем норм Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", суд приходить до висновку, що відповідач, відмовляючи позивачу в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2018 року, діяв протиправно чим порушив права позивача.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу та пріоритет над іншими нормативно-правовими актами. Закони та підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

При цьому, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституції України (стаття 64 Конституції України).

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України визначає чітку правову позицію, згідно з якою він відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать судді (рішення Конституційного суду України Справа № 1-8/2016 від 8 червня 2016 року №4-рп/2016 (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці).

У зазначеному рішенні Конституційний Суд України вказує на те, що за частиною першою статті 126 Основного Закону України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. Гарантії незалежності суддів встановлено у статтях 48, 52 розділу III, статті 117 розділу VII, розділах IX, X Закону №2453 в редакції Закону№192, зі змісту яких вбачається, що однією з гарантій незалежності суддів є їх належне матеріальне та соціальне забезпечення, зокрема надання суддям за рахунок держави суддівської винагороди, а суддям у відставці - щомісячного довічного грошового утримання або пенсії за вибором. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів. Конституційний Суд України вважає, що положення Закону №2453 щодо належного матеріального та соціального забезпечення суддів повинні відображати положення Конституції України та міжнародних актів щодо незалежності суддів, бути спрямованими на забезпечення здійснення справедливого правосуддя та стабільності досягнутого рівня гарантій незалежності суддів. Матеріальне забезпечення суддів після виходу їх у відставку як складова їхнього правового статусу є не особистим привілеєм, а засобом конституційного забезпечення незалежності суддів, які здійснюють правосуддя, і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду за справедливим, неупередженим та незалежним правосуддям.

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 8 червня 2016 року №4-рп/2016 (справа №1-8/2016) наголошує, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя. Також Конституційний Суд України зазначає, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу. Конституційний Суд України вказує, що у статті 141 Закону №2453 у редакції Закону №192, закріплювалося, що "щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання" (абзац перший частини третьої), та встановлювалося, що "у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання" (абзац другий частини третьої). З наведеного Конституційний суд дійшов висновку, що до визначеного у Законі №2453 порядку нарахування щомісячного довічного грошового утримання внесено зміни Законом №213, якими зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів та виключено положення про можливість здійснення його перерахунку.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці понесені ним судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період починаючи з 01.01.2018 року по 01.08.2018 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці провести перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період починаючи з 01.01.2018 по 01.08.2018, відповідно до довідки Апеляційного суду Вінницької області від 10.08.2018 №05-27/72/2018 та виплатити невиплачену суму за цей період.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (вул. Монастирська (Володарського)АДРЕСА_1, м. Вінниця, 21050, РНОКПП НОМЕР_1) 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок) судового збору за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці у Вінницькій області (м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 (вул. Монастирська (Володарського)АДРЕСА_1, м. Вінниця, 21050, РНОКПП НОМЕР_1)

Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці (21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, )

Повний текст рішення складено 29.01.2019 року.

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна