Справа № 0940/2249/18
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2019 р. справа № 0940/2249/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чуприни О.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206000/2018/00936 від 13.11.2018 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2018/000918/1 від 13.11.2018, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1.), 26.11.2018 звернувся в Івано-Франківський окружний адміністративний суд з позовом до Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби (надалі по тексту також - відповідач, Івано-Франківська митниця ДФС, митниця) про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206000/2018/00936 від 13.11.2018 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2018/000918/1 від 13.11.2018.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем протиправно, в порушення норм статті 57 Митного кодексу України та за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару - транспортного засобу марки Skoda, модель Oktavia, номер кузова НОМЕР_1, об'єм двигуна 1598 см3, та обраний метод його визначення, а саме основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), здійснено визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом (резервним), внаслідок чого прийнято оскаржувані картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA206000/2018/00936 від 13.11.2018 та рішення про коригування митної вартості товарів за №UA 206000/2018/000918/1 від 13.11.2018. Позивач стверджує, що на підставі фактури №AUK10529 від 30.10.2018 оплатив нерезиденту повну вартість автомобіля готівкою в сумі 2 600 EUR, про що отримав відповідні документи. При перетині кордону України і декларуванні, визначив митну вартість транспортного засобу за ціною договору (контракту). На переконання ОСОБА_1, відповідач безпідставно поставив під сумнів весь поданий перелік документів і необґрунтовано витребував банківські платіжні документи, які стосуються оцінюваного товару, достовірно знаючи, що рахунок по купівлі автомобіля не оплачувався через фінансові установи, а готівкою, на підтвердження чого і було подано фактуру №AUK10529 від 30.10.2018. Відтак, застосування резервного методу для визначенні митної вартості товару є протиправним, а збільшення такої вартості з 2 600,00 EUR до 8 250,00 EUR суттєво порушує права позивача. На підставі вказаного просить суд визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості товарів.

Івано-Франківським окружним адміністративним судом, 30.11.2018, відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України) відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.1-4).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 19.12.2018 (а.с.107-116). У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне. Під час митного оформлення позивачем автомобіля марки Skoda, модель Oktavia, номер кузова НОМЕР_1, об'єм двигуна 1598 см3, не був представлений повний перелік документів, який визначений статтею 53 Митного кодексу України. Зокрема, не надано документи, що підтверджують ціну, яка була сплачена за товар або підлягає сплаті за нього. На підставі наведеного посадовою особою митниці 07.11.2018 скероване декларанту електронне повідомлення з вимогою про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності, - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару. У зв'язку із ненаданням декларантом відповіді на зазначене вище повідомлення Івано-Франківська митниця ДФС 12.11.2018 направила ще одне електронне повідомлення з вимогою про надання документів, які підтверджують повернення ПДВ на придбаний товар за межами України. Також, для підтвердження зазначених показників одометру транспортного засобу в акті митного огляду, оформленим митним органом, відповідач просив надати: сервісну книжку; акти виконаних робіт (рахунки-фактури) щодо проведеного технічного обслуговування придбаного транспортного засобу з посиланням на дати виконання та які роботи були проведені; ідентифікаційні номери транспортного засобу, пробіг; фотографії; технічну документацію. Однак, такі документи не були надані. У подальшому відповідачем прийнято спірні картку відмови та рішення про коригування митної вартості, при цьому митна вартість товару визначена резервним методом в сумі 8 250 EUR із застосуванням програмного продукту SchwackeNet. Враховуючи наведене, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними, а оскаржувані рішення такими, що прийнятті відповідно до закону та з урахуванням усіх обставин.

18.12.2018 через канцелярію Івано-Франківського оружного адміністративного суду, на виконання вимог пунктів 7 резолютивної частини ухвали суду про відкриття провадження від 30.11.2018, відповідачем надано копії: усіх документів, які подані позивачем для розмитнення транспортного засобу; копії усіх документів, які стали підставою для прийняття оскаржуваних картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206000/2018/00936 від 13.11.2018 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2018/000918/1 від 13.11.2018; паперової копії митної декларації №206010/2016/413594 від 07.11.2018; витягу з програмного комплексу SchwackeNet від 07.11.2018 (а.с.53-77).

31.12.2018 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла відповідь на відзив від позивача, відповідно до якої ОСОБА_1 вказав на безпідставність та необґрунтованість відзиву відповідача, оскільки зазначені в ньому відомості не відповідають дійсності (а.с.120-123).

Суд, розглянувши у порядку письмового провадження за правилами, встановленими статтею 262 КАС України дану адміністративну справу, вивчивши зміст відзиву на позов і відповіді на відзив, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Встановлено, що 30.10.2018 позивачем придбано в м. Варшава Республіка Польща у нерезидента Dobrokar sp.Z.o.o (ul. Solec B1B lok. A-51, 00-382 Warszawa) транспортний засіб - легковий автомобіль, марки Skoda, модель Oktavia, бувший у використанні, номер кузова НОМЕР_1, об'єм двигуна 1598 см3. Вказана обставина підтверджується наявною в матеріалах справи копіює фактури №AUK10529 від 30.10.2018 (а.с.23-24).

Декларантом фізичною-особою підприємцем ОСОБА_2 подано до Івано-Франківської митниці ДФС електронну митну декларацію №206010/2018/413594 від 07.11.2018, якою було задекларовано для митного оформлення товар, який ввозиться на територію України, а саме: автомобіль легковий, марки Skoda, модель Oktavia, бувший у використанні, номер кузова - НОМЕР_1, загальна кількість місць для сидіння - 5, включаючи місце для водія, призначений для перевезення пасажирів, тип кузова - універсал, тип двигуна - дизельний (а.с.20-21).

Дана обставина сторонами не заперечується.

Як з'ясовано судом у вказаній митній декларації позивачем самостійно визначено митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), яка складає 2 600,00 EUR - графа 42 митної декларації (а.с.20).

Одночасно із митною декларацією декларантом надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення (а.с.20-21). Зокрема, представлено фактуру №AUK10529 від 30.10.2018, в якій вказано покупця автомобіля марки Skoda, модель Oktavia, номер кузова - НОМЕР_1 - ОСОБА_1 (а.с.23-24), декларацію про походження товару від №0380 від 30.10.2018, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA20903/2018/62764 від 31.10.2018 (а.с.22), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу бланк НОМЕР_5 (НОМЕР_3, НОМЕР_4) (а.с.25), сервісна книжка (а.с.26-27) інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів іншими державами НОМЕР_6 від 31.10.2018, паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні (а.с.29).

Подання таких документів відповідач не заперечує.

07.11.2018 Івано-Франківською митницею ДФС розпочато процедуру консультацій із декларантом шляхом формування електронного повідомлення про необхідність надання відповідно до пункту 5 наказу Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 за №689 інформації з Інтернет джерел за місцем придбання транспортного засобу та відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару (а.с.75).

У зв'язку із ненаданням декларантом відповіді на зазначене вище повідомлення Івано-Франківська митниця ДФС 12.11.2018 направила ще одне електронне повідомлення з вимогою про надання документів, які підтверджують повернення ПДВ на придбаний товар за межами України. Також, для підтвердження зазначених показників одометру транспортного засобу в акті митного огляду, оформленим митним органом, відповідач просив надати: сервісну книжку; акти виконаних робіт (рахунки-фактури) щодо проведеного технічного обслуговування придбаного транспортного засобу з посиланням на дати виконання та які роботи були проведені. Ідентифікаційні номери транспортного засобу, пробіг; фотографії; технічну документацію (а.с.76).

Декларант листом від 13.11.2018 повідомив відповідача про те, що відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України надати документи, які підтверджують повернення ПДВ на придбаний товар за межами Митної території України не має можливості та надаватись не будуть. Згідно програмного продукту Schwacke вартість ПДВ включена в ціну товару (а.с.35).

Відповідач, за результатами розгляду поданої електронної митної декларації №206010/2016/413594 від 07.11.2018 та доданих до неї документів, в тому числі фактури №AUK10529 від 30.10.2018, відмовив у митному оформленні (випуску) товарів у відповідності до оскаржуваної картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA206000/2018/00936 від 13.11.2018 (а.с.16). Згідно даної картки відмови, митна вартість транспортного засобу визначена за методом визначення митної вартості щодо подібних товарів (стаття 60 Митного кодексу України). Перший метод не застосований у зв'язку з ненаданням документів, передбачених частиною 2 та 3 статті 53 Митного кодексу України, а саме: якщо рахунок сплачено, - банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару Другий метод визначення митної вартості товарів (статті 59-63 Митного кодексу України) не застосований, у зв'язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні товари (стаття 59 Митного кодексу України). Джерело інформації: витяг з програмного комплексу SchwaсkeNet від 07.11.2018. Проведено консультацію з декларантом, доведено інформацію про право декларанта вчинити дії, передбачені пунктом 5 частини 2 статті 55 та Главою 4 Митного кодексу України (а.с.16-17).

У зв'язку з наведеним, Івано-Франківською митницею ДФС здійснено коригування митної вартості транспортного засобу та прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2018/000918/1 від 13.11.2018, яким визначено митну вартість імпортованого автомобіля за методом визначення митної вартості щодо подібних товарів (стаття 60 Митного кодексу України) у розмірі 8 250,00 EUR (а.с.18-19).

Не погоджуючись із такою відмовою відповідача у прийнятті митної декларації та коригування митної вартості товару, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права шляхом скасування оскаржуваних рішень.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступного.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України №4495-VІ від 13.03.2012 року (надалі по тексту також - МК України, Кодекс).

За приписами частини 1 статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно частини 1 статті 248 коментованого Кодексу митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії (частина 1 статті 257 МК України).

Відповідно до частини 6 статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом, Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Положеннями статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначено як вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 1, 2 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною 4 статті 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця (частина 5 статті 58 МК України).

За змістом частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).

Згідно частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу вимог частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин 1 та 2 статті 53 МК України слідує, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Судом встановлено, що подані 07.11.2018 декларантом позивача до митного оформлення документи (декларація митної вартості та рахунок-фактура (інвойс) за назвою і змістом відповідали вимогам пунктів 1, 3 частини 2 статті 53 МК України.

Щодо неподання позивачем інших документів, визначених частиною 2 статті 53 МК України, з'ясовано наступне.

Виходячи із доводів позивача, у спірних відносинах не мало місце укладення зовнішньоекономічного контракту (договору) з придбання товару, а також його переміщення до митного кордону України за допомогою перевізника. Отож, подання документів, визначених пунктами 2, 6 частини 2 статті 53 МК України об'єктивно є неможливим.

Перелік документів, визначений в пунктах 7-8 частини 2 статті 53 МК України (ліцензія на імпорт товару, страхові документи) не стосуються спірних правовідносин взагалі.

А з приводу документів, визначених пунктом 4 і 5 частини 2 статті 53 МК України (банківські платіжні документи, інші платіжні документи про оплату рахунку), необхідність подання яких при процедурі консультації із декларантом вимагав відповідач, суд вважає їх витребування безпідставним, так як сплата за автомобіль здійснена готівкою, про що зазначено нижче.

Згідно частини 1 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Відповідно до частини 2 коментованої статті Кодексу основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною 3 статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57 МК України).

Згідно частини 5 вказаної статті Кодексу у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6 статті 57 МК України).

За приписами частини 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно частини 2 коментованої статті МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини 3 статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 цього Кодексу.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (частина 1 статті 54 МК України).

У відповідності до частини 2 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно частини 3 статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 5 статті 54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Разом з тим, відповідно до частини 7 статті 54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Як встановлено судом, митну вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації №206010/2018/413594 від 07.11.2018, визначено за основним методом, а до самої митної декларації декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару за ціною договору.

Як свідчать доводи позивача фактура №AUK10529 від 30.10.2018 це єдиний документ, що виданий продавцем Dobrokar sp.Z.o.o (ul. Solec B1B lok. A-51, 00-382 Warszawa), і який засвідчує дійсну вартість придбаного автомобіля в сумі 2 600 EUR. Інші документи, які б визначали числові значення митної вартості придбаного транспортного засобу у ОСОБА_3 відсутні.

Відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростував зміст фактури №AUK10529 від 30.10.2018, в тому числі будь які відомості про отримання від компетентних органів Республіки Польща інформації щодо підтвердження чи не підтвердження обставини відчуження позивачу продавцем нерезидентом Dobrokar sp.Z.o.o (ul. Solec B1B lok. A-51, 00-382 Warszawa) автомобіля марки Skoda, модель Oktavia, та отримання або не отримання від позивача готівкою коштів в сумі 2 600 EUR та/або іншої суми за відчужений вказаний транспортний засіб.

Відповідач у оскаржуваних рішеннях від 13.11.2018 та відзиві на позов не вказав на обставини, які обумовили виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів відносно непідтвердження чи невизначеності кількісних, вартісних і достовірних елементів митної вартості або відсутності хоча б однієї із їх складових, яка є обов'язковою при обчисленні такої вартості.

Коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу відповідачем проведено у зв'язку з відсутністю у документах, зазначених в частині 2 статті 53 МК України, всіх відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості імпортованого транспортного засобу та відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена за вказаний автомобіль.

Однак, суд вказує на протиправність зроблених митницею висновків про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом за ціною, яка вказана в фактурі №AUK10529 від 30.10.2018.

Така протиправність, на переконання суду, обґрунтовується наданням декларантом документів, які є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару.

По перше, суд констатує, що відповідач, реалізовуючи своє право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, регламентованого частиною 5 статті 54 МК України, не довів перед судом про наявність жодних застережень щодо застосування у спірних відносинах першого методу, визначених у частинах 1 і 2 статті 58 МК України, в тому числі в частині не підтвердження позивачем документально відповідних відомостей про митну вартість товару, чи будь-якої іншої її складової, яка є обов'язковою при відповідному обчисленні митної вартості.

По друге, відповідач не зміг аргументовано довести, що заявлені позивачем відомості про митну вартість автомобіля є неповними та/або недостовірними, у тому числі обґрунтувати невірне визначення митної вартості товару.

По третє, відповідач ні під час декларування спірного товару, ні у відзиві не вказав на документи, зазначені у частині 2 статті 53 МК України, і які подані позивачем як декларантом при митному оформленні транспортного засобу, в яких наявні розбіжності, ознаки підробки або не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за автомобіль марки Skoda, модель Oktavia.

В той же час, суд звертає увагу, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Зазначений висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 11.09.2012 (реєстраційний №26347525 в Єдиному державному реєстрі судових рішень).

Як встановлено судом вище, на переконання відповідача, під час митного оформлення імпортованого автомобіля декларантом не були надані всі необхідні документи для визначення митної вартості за ціною договору (основним методом). Зокрема, не були представлені банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

По причині наведеного, митним органом були витребувані від декларанта додаткові документи про сплату вартості товару, які позивачем за результатами проведених консультацій не надані.

За вказаних обставин, на думку відповідача, викладеній у відзиві, у нього виник обґрунтований сумнів щодо невірного визначення декларантом митної вартості товару, оскільки до митного оформлення не було подано повний перелік документів, а саме документи, що підтверджують ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за даний товар.

Натомість, суд вказує на безпідставність таких доводів відповідача, оскільки останні не відповідають дійсності.

Так, одночасно із митною декларацією декларантом було надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару, серед яких фактуру №AUK10529 від 30.10.2018 (а.с.23). Переклад наведеного документу з польської мови на українську виконаний 22.11.2018 перекладачем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5, засвідчений її підписом та наявний в матеріалах справи (а.с.24).

Згідно вказаної фактури №AUK10529 від 30.10.2018, виданої Dobrokar sp.Z.o.o (ul. Solec B1B lok. A-51, 00-382 Warszawa), покупець автомобіля марки Skoda, модель Oktavia, номер кузова - НОМЕР_1, є ОСОБА_1, ціна товару 2 600,00 EUR, ПДВ 0%, форма оплати: готівка.

В суду не має сумніву щодо належності відповідного перекладу фактури №AUK10529 від 30.10.2018, виконаного перекладачем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5.

Відтак, системний аналіз змісту тексту перекладеного документу свідчить, що позивач, 30.10.2018, при виданні нерезидентом Dobrokar sp.Z.o.o (ul. Solec B1B lok. A-51, 00-382 Warszawa) фактури №AUK10529 від 30.10.2018 на купівлю автомобіля марки Skoda, модель Oktavia, номер кузова - НОМЕР_1, сплатив нерезиденту вартість товару саме готівкою в сумі 2 600,00 EUR.

Розрахунок через фінансову установу не здійснювався, а тому обґрунтованими є доводи позивача про відсутність будь яких банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, на необхідність подання яких наполягав відповідач.

На спростування даного висновку відповідач не надав жодного доказу.

За змістом пункту 2 частини 6 статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, серед іншого, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Із встановлених при розгляді справи обставин суд констатує, що:

- уповноваженою особою декларантом (позивачем) подано усі документи згідно з переліком (частина 2 статті 53 МК України);

- у поданих документах наявні всіх відомості, що підтверджують числові значення складової митної вартості товару та відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена готівкою за такий транспортний засіб.

Таким чином, за умови подання 07.11.2018 декларантом при первинному декларуванні фактури №AUK10529 від 30.10.2018, виданої нерезидентом Dobrokar sp.Z.o.o (ul. Solec B1B lok. A-51, 00-382 Warszawa) на купівлю ОСОБА_1 автомобіля марки Skoda, модель Oktavia, номер кузова - НОМЕР_1, за змістом якої вартість автомобіля в сумі 2 600,00 EUR позивач оплатив готівкою, а продавець Dobrokar sp.Z.o.o (ul. Solec B1B lok. A-51, 00-382 Warszawa) дану готівку отримав, у відповідача не було обґрунтованих підстав вважати, що має місце заявлення неповної та/або недостовірної відомості про митну вартість товару, у тому числі невірне визначення митної вартості такого товару.

Як висновок, доводи відповідача про заявлення декларантом недостовірних відомостей щодо митної вартості товарів, а також неподання документів, які підтверджують митну вартість товару, є необґрунтованими та такими, які не відповідають дійсним обставинам справи.

Таким, чином, дослідивши надані позивачем документи, суд прийшов до висновку, що у відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються. Оцінюючи подані декларантом документи в сукупності орган доходів і зборів мав можливість встановити дійсну вартість товару, який переміщався через митний кордон України.

Поряд з цим, суд зазначає, що відповідач не довів суду неможливість застосування ним попередніх п'яти методів визначення митної вартості товару. Загальні посилання на норми Митного кодексу України, зроблені в оскаржуваному рішенні, не конкретизують підстави щодо незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості, що в свою чергу не може вважатися достатніми доводами обґрунтованості прийнятого суб'єктом владних повноважень рішення.

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA206000/2018/00936 від 13.11.2018, митна вартість транспортного засобу встановлена саме за методом визначення митної вартості щодо подібних товарів (стаття 60 Митного кодексу України) (а.с.16-17).

Натомість, відповідно до відзиву Івано-Франківської митниці ДФС митна вартість товару визначена за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України), що суперечить відомостям, наведеним в картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA206000/2018/00936 від 13.11.2018.

Суд зауважує, що мотивувальна частина оскаржуваних рішень немає жодного обґрунтування чи відомостей про обставини визначення митної вартості саме щодо подібних товарів, зокрема, коли, ким, в межах дії якого митного органу (посту) мало місце декларування товару (автомобіля марки Skoda, модель Oktavia, 2013 року випуску) із подібними характеристиками транспортного засобу в порівнянні з тим, який придбав ОСОБА_1 30.10.2018.

Не подало і в суд таких доказів визначення митної вартості саме щодо подібних товарів.

Досліджуючи доводи відповідача про невиконання його вимог від 7 і 11 листопада 2018 року, сформованих під час консультацій, щодо необхідності надання документів, суд виходить із наступного.

В абзаці другому першої вимоги від 07.11.2018 відповідач посилаючись на пункт 5 наказу ДФС від 11.09.2015 за №689 ставлячи питання про надання інформацію з Інтернет джерел за місцем придбання транспортного засобу, не конкретизував яку саме інформацію просить (а.с75).

В другому абзаці вказаної вимоги, керуючись частиною 2 статті 53 Митного кодексу України відповідач вимагав надати банківські платіжні документи чи інші платіжні документи. Втім, як стверджує позивач і встановлено судом вартість придбаного транспортного засобу була сплачена готівкою. Такі доводи позивача про оплату саме готівкою вартості в сумі 2 600 EUR жодним чином не спростовані відповідачем (а.с.75).

У другій вимозі від 12.11.2018 відповідач, ставлячи питання про необхідність надання документів, які підтверджують повернення ПДВ на придбаний товар за межами митної території України, послався на положення статті 53 Митного кодексу України. Однак, суд відзначає, що положення частини 2 коментованої статті Кодексу не містять серед документів, які подаються декларантом самостійно для підтвердження митної вартості товару за ціною договору, в тому числі на вимогу контролюючого органу за наслідками консультації (частина 3 статті 53 Митного кодексу України), такого документа, який засвідчує сплату чи повернення податків в країні походження чи імпорту товару (а.с.76).

Друга частина вимоги від 12.11.2018 із посиланням на розділ IV наказу Державної митної служби України від 17.11.2005 за №1118 стосується надання документів про сервісне обслуговування транспортного засобу для підтвердження показників одометра автомобіля, зазначених в акті митного огляду при перетині товару через митний кордон (а.с.76).

Витребовуючи такі документи на підтвердження показників одометра відповідач ні у вимозі від 12.11.2018, ні в оскаржуваних рішеннях, ні у відзиві на позов не зазначає причини поставлення під сумнів відповідних показників.

Із Додаткового аркуша до Акта про проведення митного огляду товарів UA20903/2018/62764 у розділі показник одометра відзначено 178 322 км.

Слід вказати, що такий акт та відомості в ньому зафіксовані відповідною посадовою особою митного органу при перетині кордону. Вказаний акт разом із сервісною книгою на автомобіль та роздруківкою про технічну історію автомобіля із веб-сайта ALD Automotive (а.с.22, 43-49) поданий відповідачу при декларуванні.

Вказані документи свідчать про проходження відповідного сервісного обслуговування 30.10.2013, 18.09.2014, 24.07.2015, 12.05.2016, 17.02.2017 і 15.12.2017 із фіксацією показників одометра. Останнім сервісним записом одометра станом на 15.12.2017 є 156 026 км (зворотній бік а.с. 47, 48, 49, 66-73). Як свідчать встановлені обставини позивач придбав автомобіль 30.10.2018 із показником одометра 178 322 км, числові значення якого, на переконання суду, є цілком можливими при експлуатації транспортного засобу з грудня 2017 року по жовтень 2018 року.

Причини не врахування відповідачем при консультації вказаних документів, що засвідчують показники одометра, представник відповідача у відзиві не зазначив.

З приводу посилання посадової особи митного органу при консультації на розділ IV наказу Державної митної служби України від 17.11.2005 за №1118, яким затверджено Правила митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, то суд відзначає таке.

По перше, вказаний розділ наказу стосується виключно митного контролю та митного оформлення автомобілів, які ввозяться на митну територію України з метою транзиту, що не відповідає змісту спірних відносин у даній справі.

По друге, ні розділ IV наказу, ні весь наказ Державної митної служби України від 17.11.2005 за №1118 не містить вимог про підтвердження числового значення показників одометра транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України.

Крім того, у другій вимозі від 13.11.2018 вказано про можливість визначення ціни імпортованого товару як такого, що не виключає ПДВ та із застосуванням нормативного пробігу згідно програмного продукту Schwacke Net (а.с.76).

Зміст відзиву на позов і мотивувальна частина оскаржуваних рішень свідчить, що за основу визначення митної вартості товару взято інформацію з програмного продукту Schwacke Net (а.с.64-66).

Оглядом у вільній мережі Інтернет встановлено веб-сайт Schwacke Net за адресою пошуку https://www.schwackenet.de/awonline/de/index.php.

Суд критично ставиться до такої інформації Schwacke Net, яка, як свідчить матеріали справи, визначила митну вартість товару 8 250 EUR (а.с.66), виходячи із наступних мотивів.

По перше, вказана інформація Schwacke Net сформована на іноземній (німецькій) мові. Пунктом 8 ухвали суду від 30.11.2018 суд зобов'язав відповідача у випадку подання документів, які мають інформацію щодо предмету спору, викладену на іноземній мові, в суд подати оформлений належним чином відповідний переклад на українську мову таких документів (а.с.3). Відповідач, подаючи в суд вказану інформацію про оцінку станом на 07.11.2018, не забезпечив подання до суду відповідного перекладу такого документа на українську мову. Про причини не надання, чи неможливості надання перекладу відповідач не повідомив суд. З урахуванням вказаного суд у розумінні статей 74, 75 КАС України не може вважати таку оцінку від 07.11.2018 належним і допустимим доказом.

По друге, відповідач не обґрунтував підставність і правомірність використання у спірному випадку відомостей оціночної діяльності програмного продукту Schwacke Net.

Зокрема, за змістом пункту 5 "Джерела довідкової інформації, які можуть бути використані під час роботи з аналізу, виявлення та оцінки ризиків" Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДФС України від 11.09.2015 за №689, визначено, що під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації:

- спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС;

- спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку;

- інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів;

- інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару;

- інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи;

- інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС;

- цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об'єднаннями імпортерів та виробників;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством;

- інформація отримана з мережі Інтернет.

У спірних відносинах інформація із програмного продукту Schwacke Net від 07.11.2018 є висновком про якісні та вартісні характеристики товару. Однак, відповідач жодним чином не аргументував наявність у Schwacke Net відповідної ліцензії на право здійснення оціночної діяльності із визначення вартості транспортних засобів, в тому числі тих, які продаються чи придбаваються на території Республіка Польща. Не послався відповідач на будь який нормативно-правовий акт, відомчий наказ, міжурядову угоду чи міжнародний договір, які надають права митним органам Державної фіскальної служби України замовляти і використовувати відповідну оцінку автомобілів.

По третє, як свідчить оцінка Schwacke Net від 07.11.2018 вона адресована (надана) Muroslav Shevchenko (Galycka str 23/16 79007 Lviv). Ким являється вказаний замовник, яке він має відношення до відповідача, яким чином така оцінка потрапила до митного органу і використана при прийнятті оскаржуваних рішень, представник відповідача суду не пояснив.

По четверте, відповідач здійснив коригування митної вартості транспортного засобу за допомогою програмного комплексу SchwaсkeNet від 07.11.2018 з врахуванням ПДВ (а.с.66). Однак, безпосередній переклад з німецької на українську мови витягу з програмного комплексу SchwaсkeNet від 07.11.2018 свідчить про наявність у ньому інформацію про два види вартості: "Verkaufswert (Schwacke) inkl. Mehrwertsteuer 8 250,00 EUR" - "вартість продажу (Schwacke) з ПДВ 8 250,00 EUR " та "Еinkaufswert (Schwacke) inkl. Mehrwertsteuer 6 350,00 EUR"- "вартість покупки (Schwacke) з ПДВ 6 350,00 EUR "(а.с.66)

Будь-якого обґрунтування щодо застосування під час корегування митної вартості товару саме вартості - 8 250,00 EUR, а не 6 350,00 EUR, відповідач не зазначив.

По четверте, згідно додаткового аркуша до акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA20903/2018/62764 від 31.10.2018, встановлено, що транспортний засіб марки Skoda, модель Oktavia, номер кузова - НОМЕР_1, на час митного огляду містив пошкодження: царапини лакофарбового покриття, забруднено та потерто салон та сидіння, пошкоджено задній бампер, ліве заднє крило, передній бампер, сліди підтікання оливи на двигуні (а.с.22). Жодних відомостей про врахування вищевказаних пошкоджень під час корегування митної вартості автомобіля марки Skoda, модель Oktavia, номер кузова - НОМЕР_1, суду надано не було.

Варто відзначити й те, що інформація із програмного продукту Schwacke Net від 07.11.2018 після даних про "вартість продажу (Schwacke) з ПДВ" і "вартість покупки (Schwacke) з ПДВ" містить запис виконаний на німецькій мові "vorbehaltlich der technischen Prufung", безпосередній переклад якого свідчить "підлягає технічній експертизі".

Тобто, в будь якому випадку оцінка Schwacke Net від 07.11.2018 здійснена без безпосереднього технічного огляду (експертизи) щодо реального стану автомобіля (автомобіля марки Skoda, модель Oktavia, 2013 року випуску), який як свідчить акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA20903/2018/62764 від 31.10.2018 містить технічні ушкодження та інформацію про його стан в наслідок експлуатації.

Відповідач не довів, що така інформація про реальний стан транспортного засобу була передана для оцінки за допомогою програмного продукту Schwacke Net.

Відтак, в сукупності вказаного вище, суд констатує правомірність визначення позивачем митної вартості товару, який ввозився підтверджується фактурою №AUK10529 від 30.10.2018, виданою нерезидентом Dobrokar sp.Z.o.o (ul. Solec B1B lok. A-51, 00-382 Warszawa) на купівлю ОСОБА_1 автомобіля марки Skoda, модель Oktavia, номер кузова - НОМЕР_1, та її перекладом, якою засвідчено здійснення оплати транспортного засобу у готівковій формі в сумі 2 600,00 EUR.

Вказане свідчить про недоведеність відповідачем обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості товару за ціною договору, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі необхідні числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

Наслідком таких протиправних дій є безпідставне, в порушення статті 58 МК України, здійснення відповідачем визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59-63 МК України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA 206000/2018/00936 від 13.11.2018 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA 206000/2018/000918/1 від 13.11.2018, є протиправними та такими, що підлягають до скасування.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідач, приймаючи картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 206000/2018/00936 від 13.11.2018 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA 206000/2018/000918/1 від 13.11.2018, діяв не на підставі законів України, а також без урахування усіх обставин.

В той же час, суд відзначає, що за умови отримання відповідачем від компетентних органів Республіки Польща відомостей щодо не підтвердження обставини відчуження позивачу продавцем нерезидентом Dobrokar sp.Z.o.o (ul. Solec B1B lok. A-51, 00-382 Warszawa) автомобіля марки Skoda, модель Oktavia 2013 року за фактурою №AUK10529 від 30.10.2018, не отримання від позивача готівкою коштів в сумі 2 600 EUR та/або отримання іншої суми за відчужений вказаний транспортний засіб, Івано-Франківська митниця Державної фіскальної служби не позбавлена права визначити позивачу відповідну митну вартість товару та обов'язкові платежі, що підлягають сплаті при його розмитненні.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За наслідками розгляду справи підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 409,60 гривень, сплаченого згідно наявних в матеріалах справи квитанцій від 26.11.2018 за №№0.0..1 і 0.0..1 (а.с.5, 6).

Учасниками справи не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов'язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби №UA206000/2018/00936 від 13.11.2018.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби №UA206000/2018/000918/1 від 13.11.2018.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби (ідентифікаційний код юридичної особи 39640261) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) сплачений судовий збір в розмірі 1 409 (одна тисяча чотириста дев'ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1, адреса: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2.

Відповідач - Івано-Франківська митниця Державної фіскальної служби, адреса: вул. Короля Данила, 20, м. Івано-Франківськ, 76010, ідентифікаційний код юридичної особи 39640261.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.