Справа № 240/6067/18
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
28 січня 2019 року м. Житомир справа № 240/6067/18
Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про зобов`язання провести донарахування призначеної пенсії, -
20.12.2018 до Житомирського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , у якому він просить зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області провести з 15.09.2018 донарахування призначеної пенсії, згідно абзацу сьомого пункту 7 Постанови КМУ №393 від 17.07.1992 (із змінами станом на 01.04.2018), як звільненому після 01.03.2018, тобто за останні 6 місяців служби, на підставі раніше поданих документів та додатково наданого позивачем документа - довідки командира Військової частини НОМЕР_1 за вих. №3112 від 09.10.2018, з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого перераховано пенсію, виплачених за період березень-серпень 2018 року суми матеріальної допомоги, грошової допомоги на оздоровлення, одноразової премії та винагороди за участь в АТО (ОоС), з яких було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та виплатити різницю в недоотриманій з 15.09.2018 пенсії та виплачувати перераховану позивачу пенсію у новому розмірі.
В обґрунтування позовних вимог вказав, що при перерахунку пенсії позивачу протиправно не було враховано інформацію з довідки командира військової частини НОМЕР_1 вих. №3112 від 09.10.2018 щодо виплачених за період з березня 2018 року до серпня 2018 року позивачу сум матеріальної допомоги, грошової допомоги на оздоровлення, одноразової премії та винагороди за участь в АТО, з яких було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Наголошує, що протиправні дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області фактично зменшують розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, що суперечить нормам чинного законодавства та порушує конституційні права позивача.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 28.12.2018 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику (повідомлення) учасників справи.
15.01.2019 до відділу документального забезпечення суду надійшли заперечення на адміністративний позов вих. №466/08 від 10.01.2019, в яких відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні за безпідставністю (а.с. 24-27). В обґрунтування зазначив, що спеціальним законодавством, яким врегульовано, зокрема строк проведення перерахунку раніше призначених пенсій військовослужбовцям є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262 (далі Закон №2262). Зокрема, ч.2 ст.51 Закону №2262 визначено, що перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, - прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Отже, розгляд вимог позивача може проводитись з 01.12.2018, оскільки із заявою про перерахунок пенсії останній звернувся 08.11.2018. Крім того, відповідач зазначає, що надбавки, доплати, підвищення є виключно щомісячними додатковими видами грошового забезпечення і до їх складу не відносяться - щомісячні винагороди, одноразові види грошового забезпечення та індексація, які згідно частин 2 та 3 ст.9 Закону №2011 визначені, як окремі види грошового забезпечення. Із наведеного слідує висновок, що згідно з ч.3 ст.43 Закону №2262 для визначення розміру пенсії окрім щомісячних премій та відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентної надбавки за вислугу років до щомісячних додаткові видів грошового забезпечення враховуються лише щомісячні надбавки, доплати, підвищення, а не щомісячні винагороди, а також допомоги, компенсації, індексації і т.і. - одноразові види грошового забезпечення. Також відповідачем у відзиві вказано, що оскільки матеріальна допомога, грошова допомога на оздоровлення, компенсація за невикористану відпустку та винагорода за участь в АТО не мають систематичного характеру, залежать від певних обставин. їх розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вони не належать до щомісячних виплат та додаткових видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні розміру пенсії згідно Закону. На думку відповідача, матеріальна допомога, грошова допомога на оздоровлення, компенсація за невикористану відпустку та винагорода за участь в АТО, не належать до надбавок, доплат або підвищень, тобто не є додатковими видами грошового забезпечення, а відносяться до інших соціальних гарантій, що надаються військовослужбовцям та членам їх сімей.
Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню із таких підстав.
Судом встановлено, що 27.08.2018 ОСОБА_1 відповідно до наказу Командувача військ оперативного командування «Північ» (по особовому складу) №180 було звільнено з військової служби у відставку за пунктом «б» (за станом здоров`я) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №239 від 14.09.2018 виключено зі списків особового складу частини (а.с. 12-13).
З 15.09.2018 позивачу призначена пенсія, згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
Для нарахування пенсії позивачу було видано довідку про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії за вих. №2917 від 01.10.2018, яку, разом з іншими необхідними документами, було передано до Житомирського ОВК для підготовки документів пенсійної справи та передачі до Головного управління Пенсійного Фонду України для нарахування і призначення ОСОБА_1 пенсії (а.с. 14).
Основний розмір пенсії позивачу нарахований згідно з абзацом сьомим пункту 7 Постанови КМУ №393 від 17.07.1992 (із змінами станом на 01.04.2018), як звільненому після 1 березня 2018 року, тобто за останні 6 місяців служби (березень-серпень 2018 року).
Після направлення документів до Житомирського ОВК, позивачу стало відомо, що до складу його додаткових видів грошового забезпечення, з яких йому нарахований основний розмір пенсії, безпідставно, не включено виплачені позивачу за період березень-серпень 2018 року суми матеріальної допомоги, грошової допомоги на оздоровлення, одноразової премії та винагороди за участь в АТО (ОоС), з яких було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Враховуючи те, що у довідці про додаткові види грошового забезпечення та премії, виданій позивачу раніше, не було включено виплачені за період березень-серпень 2018 року суми матеріальної допомоги, грошової допомоги на оздоровлення, одноразової премії та винагороди за участь в АТО (ОоС), з яких було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, позивач у кінці вересня 2018 року звернувся до командира військової частини за останнім місцем служби з вимогою надати йому додаткову довідку про проведення виплат за вищевказаний період.
На вказане звернення позивача 09.10.2018 командиром військової частини НОМЕР_1 за вих. №3112 йому було видано відповідну довідку про проведені виплати грошового забезпечення за період березеньсерпень 2018 року, з врахуванням сплати суми єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а.с. 15).
10.10.2018 ОСОБА_1 звернувся до Житомирського ОВК з вимогою прийняти додатковий документ для перерахунку пенсії та направити його до ГУ ПФУ в Житомирській області (а.с.16).
На вказане звернення позивача 16.10.2018 він отримав повідомлення від Житомирського ОВК за №7056 та роз`яснення про те, що у зв`язку з тим, що усі документи вже направлені до ГУ ПФУ в Житомирській області, додаткові документи необхідно представляти особисто до органів ПФУ для уточнення розміру пенсії (а.с. 17).
08.11.2018, позивач звернувся до ГУ ПФУ в Житомирській області з заявою про проведення перерахунку пенсії з урахуванням виплачених за період березень серпень 2018 року сум матеріальної допомоги, грошової допомоги на оздоровлення, одноразової премії та винагороди за участь в АТО (ОоС), згідно з довідкою командира військової частини НОМЕР_1 за вих. №3112 від 09.10.2018 (а.с. 18).
На вказану заяву 07.12.2018 позивач отримав відмову за №Б-4739 у задоволенні його вимог, оскільки вказані виплати не зазначені у ст.43 та 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а тому відсутні підстави для перерахунку пенсії (а.с. 19).
Не погоджуючись із наданою відповіддю, наголошуючи, що протиправна відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області фактично зменшує розмір грошового забезпечення з якого обраховується пенсія та порушує конституційні права позивача, ОСОБА_1 звернувся із вказаним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Статтею 19 Основного Закону встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст.22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Частиною 3 статті 46 Основного Закону проголошено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію визначаються Законом України від 09.04.1992 №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (зі змінами та доповненнями, далі Закон України №2262-XII).
У преамбулі Закону України №2262-XII закріплено, що держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Відповідно до ч.3 ст.43 Закону України №2262-XII пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон України №2011-ХІІ).
Військовослужбовцям у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Частинами 1 та 2 статті 9 Закону України №2011-ХІІ встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Згідно з ч.1 ст.10-1 Закону України №2011-ХІІ гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 (у редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії, далі - Порядок №393).
Згідно з п.7 Порядку №393 пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій визначено Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 (на момент судового розгляду втратила чинність. У редакції, на момент проходження позивачем служби та сплати внесків на загальнообов`язкове державне соціальне (пенсійне) страхування, далі - Постанова №889).
Пунктом 1 Постанови №889 встановлено для військовослужбовців Збройних Сил України щомісячний додатковий вид грошового забезпечення - щомісячну додаткову грошову винагороду, постійний характер якої визначено Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 №161.
Структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців визначались Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 (на момент судового розгляду втратила чинність. У редакції, на момент проходження позивачем служби та сплати внесків на загальнообов`язкове державне соціальне (пенсійне) страхування, далі - Постанова №1294).
Згідно з схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, визначених у додатку №25 до Постанови №1294) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов`язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений статтею 9-1 Закону №2011-ХІІ), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.
Постановою Кабінету Міністрів України "Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету" від 04.06.2014 №158 встановлено, що за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншого технікою, військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, починаючи з 1 травня 2014 року виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.
Наказом Міністерства оборони України "Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в 2016 році" №44 від 27.01.2016 передбачено грошове забезпечення військовослужбовців та порядок їх виплат, в тому числі розмір одноразових премій.
Грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб визначено Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 (у редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії, далі - Постанова №704).
Згідно з п.2 Постанови №704 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.03.1952, ратифікованого Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17.07.1997 №475/97-ВР, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
ЄСПЛ у справі "Міллер проти Австрії" від 16.12.1974 вказав, що обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином.
Якщо особа робила внески у певні фонди, у тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності (справа "Гайгузус проти Австрії" від 16.09.1996).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та перевіряючи оскаржуване рішення на відповідність частини 2 статті 2 КАС України, суд зазначає наступне.
Відповідно до змісту відзиву на позовну заяву, відповідач вказує, що зазначені у довідці командира військової частини НОМЕР_1 вих. №3112 від 09.10.2018 додаткові види грошового забезпечення не є постійними та не можуть враховуватися до суми грошового забезпечення з якого попризначається пенсія у розумінні статті 43 Закону України №2262-XII.
Суд критично ставиться до доводів відповідача у вказаній частині та зазначає, що Верховним Судом України у постанові від 20.10.2015 у справі №21-2942а15 зроблено висновок, що щомісячна додаткова грошова винагорода військовослужбовця, передбачена Постановою №889, яку він отримував під час проходження служби, з якої нараховані і сплачені страхові внески, має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.
Здійснивши системний аналіз норм законодавства, суд зазначає, що матеріальна допомога, грошова допомога на оздоровлення, одноразова премія та винагорода за участь в АТО (ОоС), з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне (пенсійне) страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія. Даний висновок узгоджується також із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 10.03.2015 у справі №21-70а15.
Щодо посилань відповідача на правові висновки Верховного Суду, викладених у рішенні від 20.02.2018 у справі №К-9901-1465/17, суд звертає увагу, що при зверненні до відповідача позивач не ставить питання про перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною розміру чи введення нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а просить здійснити перерахунок пенсії та проводити виплати йому пенсії з урахуванням сум, які він отримував при проходженні служби, однак вони не були взяті відповідачем до уваги.
Суд також критично ставиться до посилань відповідача на положення абзацу 6 пункту 7 Порядку №393 та зазначає, що вказані норми застосовуються до осіб, які звільнені із служби, у тому числі військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та були відряджені до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та інших підприємств, установ та організацій, зокрема у довготермінові закордонні відрядження, лише у разі, коли строк військової служби після повернення з відрядження до звільнення на пенсію становив менше ніж 24 календарні місяці, з 01 березня 2018 року та пізніше, або осіб, які померли (загинули) в зазначений період і на час звільнення (смерті) мають менше ніж 24 календарні місяці служби.
Оскільки позивач у такому відряджені під час проходження служби не перебував, норми абзацу шостого пункту 7 Порядку №393 на позивача не поширюються.
Щодо втрати чинності Постанови №1294 та Постанови №889 на момент звільнення позивача зі служби та призначення йому пенсії, як на правову підставу для невключення додаткових видів грошового забезпечення, суд зазначає наступне.
Відповідно до наявної у матеріалах справи довідки командира військової частини НОМЕР_1 "Щодо додаткових видів грошового забезпечення та премії, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне (пенсійне) страхування, єдиний внесок на загальнообов`язкове соціальне страхування" вих. №3112 від 09.10.2018, позивачу за період з березня 2018 року по серпень 2018 року виплачувались суми матеріальної допомоги, грошової допомоги на оздоровлення, одноразової премії та винагороди за участь в АТО (ОоС) (а.с. 15).
Суд наголошує, що неврахування додаткових видів грошового забезпечення до суми грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, у зв`язку зі зміною правового регулювання спірних правовідносин та за наявності належним чином сплачених внесків на загальнообов`язкове державне соціальне (пенсійне) страхування, є звуженням попередньо наданих соціальних гарантій у розумінні статей 22, 46 Основного Закону, а також за своєю правовою природою є порушенням статті 1 Конвенції в контексті усталеної практики Європейського суду з прав людини.
Крім того, суд звертає увагу, що Постанова №704 не містить приписів чи положень стосовно заборони врахування до суми грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, раніше виплачуваних видів грошового забезпечення, або вичерпного переліку нових видів, які підлягають врахуванню.
Натомість п.2 Постанови №704 визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Вказана норма включає до переліку видів грошового забезпечення не лише постійні, але й одноразові додаткові види грошового забезпечення, чим збільшує перелік додаткових видів грошового забезпечення, а тому підлягає розширеному тлумаченню.
Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, суд зазначає, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , оформлена листом вих. №Б-4739 від 07.12.2018, прийнята з порушенням частини 2 статті 19 Конституції України та не відповідає вимогам частини 2 статті 2 КАС України.
Положеннями ст.6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст.17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.
У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" ЄСПЛ зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
Так, у справі "Салах Шейх проти Нідерландів" ЄСПЛ вказав, що ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
Відповідно до рішення ЄСПЛ від 17.07.2008 у справі "Каіч та інші проти Хорватії" для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Держава несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема, через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
Верховний Суд у постанові від 18.10.2018 у справі №815/1048/16 зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, ст.13 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" правові висновки Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Враховуючи вищевикладене, застосовуючи механізм захисту порушеного права та керуючись повноваженнями, наданими ч.2 ст.9, ч.2 ст.245 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправному відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , оформлену листом вих. №Б-4739 від 07.12.2018.
Зважаючи на наявність порушеного права та необхідність його відновлення у судовому порядку, керуючись повноваженнями, наданими ч.2 ст.245 КАС України, суд також вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести з 15.09.2018 ОСОБА_1 донарахування призначеної пенсії на підставі раніше поданих документів та додатково наданої довідки командира військової частини НОМЕР_1 вих. №3112 від 09.10.2018, з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого перераховується пенсія, виплачених за період з березня 2018 року по серпень 2018 року сум матеріальної допомоги, грошової допомоги на оздоровлення, одноразової премії та винагороди за участь в АТО (ОоС), з яких було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, із виплатою різниці у недоотриманій з 15.09.2018 пенсії та подальшою виплатою пенсії у перерахованому розмірі.
Покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.
Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями ст.90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідачем у порушення ч.2 ст.77 КАС України не доведено, а позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спростовано правомірність відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, оформленої листом вих. №Б-4739 від 07.12.2018 щодо донарахування призначеної пенсії на підставі сум додаткових видів грошового забезпечення, зазначених у довідці командира військової частини НОМЕР_1 вих. №3112 від 09.10.2018, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.
Зважаючи на відсутність витрат у даній адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , оформлену листом вих. №Б-4739 від 07.12.2018.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести з 15.09.2018 ОСОБА_1 донарахування призначеної пенсії на підставі раніше поданих документів та додатково наданої довідки командира військової частини НОМЕР_1 вих. №3112 від 09.10.2018, з врахуванням у складі грошового забезпечення, з якого перераховується пенсія, виплачених за період з березня 2018 року по серпень 2018 року сум матеріальної допомоги, грошової допомоги на оздоровлення, одноразової премії та винагороди за участь в АТО (ОоС), з яких було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне (пенсійне) страхування, із виплатою різниці в недоотриманій з 15.09.2018 пенсії та подальшою виплатою пенсії у перерахованому розмірі.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено: 28 січня 2019 року.

Суддя О.В. Єфіменко