Справа № 286/1263/17
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 січня 2019 року

м. Київ

справа №286/1263/17

адміністративне провадження №К/9901/22249/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Стародуба О.П., Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 10 травня 2017 року (суддя Кулініч Я.В.) та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року (головуючий суддя Охрімчук І.Г., судді Котік Т.С., Моніч Б.С.) у справі №286/1263/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

05 травня 2017 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі по тексту - відповідач), в якому просив визнати дії відповідача щодо зменшення основного розміру його пенсії з 61 % грошового забезпечення на 56 % грошового забезпечення протиправними та зобов'язати встановити йому основний розмір пенсії 61 % грошового забезпечення з 01 вересня 2016 року та здійснити відповідний перерахунок з виплатою йому недоплачених сум, починаючи із 01 вересня 2016 року.

Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 10 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року, позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, залишено без розгляду.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що відповідно до листа №2068/03-23 відповідач відмовив позивачу у перерахунку пенсії ще 02 вересня 2016 року, а тому ОСОБА_1 дізнався про порушення саме у вересні 2016 року, разом з тим з позовом до суду позивач звернувся лише у травні 2017 року, тобто з пропуском строку звернення до суду, визначено частиною другою статті 99 КАС України.

Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд також зазначив, що пенсійні виплати є періодичними, а тому про порушення свої прав позивач повинен був дізнатися кожного місяця під час отримання пенсії.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що суди передчасно та безпідставно залишили позовні вимоги без розгляду за весь період, в той час, як позовні вимоги за останні шість місяців підлягали розгляду по суті.

У поданих запереченнях на касаційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін, як законні та обґрунтовані. Наголошено на тому, що позивач дізнався про порушення свої прав у вересні 2016 року, однак з позовом до суду звернувся лише у травні 2017 року. Крім того, пенсія є періодичною виплатою, а тому про порушення своїх прав позивач повинен був дізнатися кожного місяця під час отримання пенсії. Зауважено, що поважних причин пропуску позивачем строку для такого звернення не встановлено.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно статті 6 КАС України (в редакції, діючій на час звернення з адміністративним позовом) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частинами 1, 2 статті 99 КАС України (в редакції, діючій на час звернення з адміністративним позовом) передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Слід зазначити, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже, вирішальним моментом щодо визначення строків звернення до адміністративного суду є встановлення факту, коли та за яких обставин позивач дізнався про порушення своїх прав та зміг вчинити дії, направлені на їх відновлення.

Слід зазначити, що пенсійні виплати є періодичними, щомісячними платежами, які отримує безпосередньо, особа, якій вони призначені, а отже позивач про розмір та складові призначеної пенсії повинен був дізнатися при реалізації свого права на отримання призначеної йому пенсії.

Суд також виходить з того, що здійснення пенсійних виплат слід віднести до триваючих правовідносин особи із суб'єктом владних повноважень, протягом яких останній може протягом певного проміжку часу ухилятися від виконання своїх зобов'язань або вчиняти протиправні дії по відношенню до фізичної або юридичної особи.

Отже, такі спори повинні розглядатися у межах звернення до адміністративного суду, тобто в межах шестимісячного строку.

Враховуючи, що спірні правовідносини тривали з моменту зменшення основного розміру пенсії позивачу (01 вересня 2016 року), а до суду з адміністративним позов позивач звернувся 05 травня 2017 року, колегія суддів вважає, що адміністративний позов з урахуванням дати звернення позивача до суду підлягає залишенню без розгляду за період з 01 вересня 2016 року по 04 листопада 2016 року, що вірно було встановлено судами попередніх інстанцій.

В той же час, позовні вимоги за період з 05 листопада 2016 року були безпідставно та необґрунтовано залишені судами попередніх інстанцій без розгляду, а відтак вказані судові рішення у зазначеній частині підлягають скасуванню з направленням до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Частиною першою статті 353 КАС України визначено, що підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали судом першої інстанції та (або) суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

З огляду на викладене, ухвала Овруцького районного суду Житомирської області від 10 травня 2017 року та ухвала Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року у справі №286/1263/17 в частині залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 за період з 05 листопада 2016 року підлягає скасуванню, а справа - поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду. В решті судові рішення підлягають залишенню без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 353, 355, 356, 359 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 10 травня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року у справі №286/1263/17 в частині залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 за період з 05 листопада 2016 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду цієї частини позовних вимог.

В решті ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 10 травня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року у справі №286/1263/17 - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

О.П. Стародуб

Л.Л. Мороз ,

Судді Верховного Суду