Справа № 805/2943/15-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

24 січня 2019 року

справа №805/2943/15-а

адміністративне провадження №К/9901/25119/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року

у складі судді Олішевської В.В.

ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року

у складі суддів Гайдара А.В., Василенко Л.А., Васильєвої І.А.

у справі №805/2943/15-а

за позовом Публічного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» м. Єнакієве

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В :

22 липня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Єнакієвський металургійний завод» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень податкового органу від 03 серпня 2015 року № /1241/10/28-03-40 та № /1238, з мотивів безпідставності їх прийняття.

16 вересня 2015 року постановою Донецького окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року, задоволений позов Товариства повністю, визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення податкового органу від 03 серпня 2015 року №/1241/10/28-03-40 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 787274,95 грн. та штрафні (фінансові) санкції в розмірі 393636,97 грн. та № /1238/10/28-03-40 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 483315,93 грн. та штрафні (фінансові) санкції в розмірі 241658,46 грн.

28 листопада 2016 року податковим органом подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, в якій відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Товариства відмовити.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач наводить обставини справи шляхом відтворення частини акта перевірки, та нормативно-правове обґрунтування вимог касаційної скарги шляхом викладення тексту норм покладених в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, та посилається на відсутність фактичної сплати до бюджету податкових зобов'язань контрагентами позивача, як перешкод на отримання бюджетного відшкодування.

16 січня 2017 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу, після усунення її недоліків на виконання ухвали цього суду від 29 листопада 2016 року та витребувана справа №805/2943/15-а з Донецького окружного адміністративного суду.

Товариством заперечення або відзив на касаційну скаргу податкового органу до Суду

не надавались, що не перешкоджає її розгляду по суті.

07 грудня 2017 року справа №805/2943/15-а надійшла до Вищого адміністративного суду України.

19 лютого 2018 року справа №805/2943/15-а та матеріали касаційної скарги К/9901/25119/18 передані до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що Товариство є юридичною особою, включене до ЄДРПОУ за кодом 0011193, перебуває на податковому обліку податкового органу, є платником податку на додану вартість.

Податковим органом у лютому-березні 2015 року проведено камеральну перевірку даних Товариства задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість, щодо від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за лютий 2015 року, за результатами якої складено акт від 09 квітня 2015 року № 125/28-03-47/00191193, яким встановлено порушення вимог підпункту 14.1.18, пункту 14.1 статті 14, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування за лютий 2015 року на суму ПДВ в розмірі 1734576 грн., яка підлягає зменшенню (далі - акт перевірки).

03 серпня 2015 року керівником податкового органу згідно з пунктом 54.3 статті 54 та пунктом 58.1 статті 58, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України, на підставі акта перевірки, з урахуванням результатів адміністративного оскарження прийняті спірні податкові повідомлення-рішення №/1241/10/28-03-40 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 787274,95 грн. за лютий 2015 року та застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 396636,97 грн. та №/1238/10/28-03-40 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за лютий 2015 року в розмірі 483315,93 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 241658,46 грн.

Правовими підставами зменшення бюджетного відшкодування актами індивідуальної дії наведені положення підпункту 14.1.18, пункту 14.1 статті 14, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, підстави застосування штрафних (фінансових) санкцій не визначенні.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що додатком № 5 та реєстром отриманих податкових накладних до податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року Товариством включено до складу податкового кредиту суму ПДВ по податковим накладним отриманим від КП "Компанія "Вода Донбасу" на суму ПДВ 175616,30 грн.

Відповідач доводить, що згідно даних АС "Податковий блок" сума податкових зобов'язань КП "Компанія "Вода Донбасу" за лютий 2015 року становить 0 грн., оскільки податкову декларацію з ПДВ за лютий 2015 року КП "Компанія "Вода Донбасу" до СДПІ з обслуговування ВП у м. Донецьку МГУ Міндоходів не надано та не задекларовано свої податкові зобов'язання.

Додатком № 5 та Реєстром отриманих податкових накладних до податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року Товариством включено до складу податкового кредиту суму ПДВ по податковим накладним отриманим від ПАТ "Донецькоблгаз" на суму ПДВ 339 474,55 грн.

З посиланням на дані АС "Податковий блок" сума податкових зобов'язань ПАТ "Донецькоблгаз" за лютий 2015 року становить 0 грн., оскільки податкову декларацію з ПДВ за лютий 2015 року" до СДПІ з обслуговування ВП ум. Донецьку МГУ Міндоходів не надано та не задекларовано свої податкові зобов'язання.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з урахуванням вищенаведеного податковим органом зроблено висновок про порушення позивачем підпункту 14.1.18, пункту 14.1 статті 14, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту за лютий 2015 року на суму ПДВ в розмірі 1 416 018 грн.

Судами попередніх інстанцій здійснений системний аналіз положень підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, якою визначено, що бюджетне відшкодування це відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу, пункти 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, який зумовив висновок про те, що суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складання податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних.

Судами попередніх інстанцій у судових рішеннях викладені положення пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України.

Оцінюючи спірні правовідносини судами попередніх інстанцій встановлено, що між позивачем та КП "Компанія "Вода Донбасу" (виробник) укладений договір про надання послуг з централізованого питного водопостачання і водовідведення від 12 грудня 2013 року, з додатками від 25 листопада 2014 року та від 31 грудня 2014 року, відповідно до якого виробник подає по своїм водопровідним мережам питну воду до водопровідного введення споживача в межах погоджених розрахунків об'ємів з урахуванням технічних можливостей виробника, а споживач сплачує послуги з централізованого питного водопостачання виробникові, на виконання умов договору позивачем суду надано витяг з Єдиного реєстру податкових накладних №303, платіжні доручення про сплату послуг за використання централізованого питного фонду водопостачання.

05 грудня 2013 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" укладений договір, з додатковою угодою від 08 грудня 2014 року, на розподіл природного газу, відповідно до якого газорозподільне підприємство зобов'язується надати замовнику послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єктів замовника або його споживачів відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, а замовник зобов'язується сплатити газорозподільному підприємству вартість послуг з транспортування природного газу ГРМ у розмірі, строки та порядку, що передбачені умовами договору, до якого позивачем надані додатки № 1 щодо пунктів призначення з переліком комерційних вузлів обліку природного газу та газоспоживного обладнання, № 2 договірні обов'язки транспортування природного газу Замовника ГРМ на 2014 рік, № 3 розрахунок витрат та втрат природного газу в мережі, на виконання умов цього договору позивачем суду надано витяг з Єдиного державного реєстру податкових накладних № 302, рахунки про транспортування газу на січень 2015 року, про транспортування газу на лютий 2015 року, податкові накладні, платіжні доручення, акти здачі - прийняття виконаних робіт.

Висновуючись на встановлених обставинах здійснення господарських операцій, їх дослідженні, підтверджені належними первинними документами, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про те, що документом, який підтверджує право платника податку на податковий кредит є належним чином оформлена податкова накладна. Податкові накладні, надані позивачу його контрагентами, оформлені відповідно до вимог законодавства, зареєстровані в ЄРПН і тому підстави для виключення із складу податкового кредиту зазначених в них сум ПДВ відсутні.

Оцінюючи доводи податкового органу, щодо висновків акта перевірки, які ґрунтуються виключно на даних автоматизованої системи "Податковий блок", в результаті чого податковим органом встановлено розбіжності між сумою податкового кредиту позивача та податкових зобов'язань його контрагентів, які дорівнюють 0 грн., оскільки податкові декларації останніми не надані, суд апеляційної інстанції зазначив, що відомості в системі АІС можуть свідчити лише про порушення з боку постачальників позивача вимог податкового законодавства при виконанні своїх зобов'язань, а ніяк не про відсутність факту здійснення господарських операцій, за якими сформований податковий кредит, який правомірно відображений позивачем у бухгалтерському обліку та податковій звітності.

Суд, висновуючись на конституційних принципах індивідуальної, персоніфікованої відповідальності погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивач як платник податку не несе відповідальності у випадку заниження податкових зобов'язань іншими платниками податків, у межах спірних відносин розбіжності між податковим кредитом позивача та податковими зобов'язаннями його контрагентів не можуть свідчити про відсутність факту придбання Товариством послуг у вказаних вище підприємствах, і як наслідок, завишення податкового кредиту з податку на додану вартість. Платник податку (покупець) не несе відповідальність за наслідки невиконання постачальником обов'язків з декларування своїх податкових зобов'язань та несплати податку до бюджету. Відповідальність за допущені податкові правопорушення, в такому випадку, несе безпосередньо правопорушник.

Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про недоведеність відповідачем податкового правопорушення щодо завищення податкового кредиту Товариством за лютий 2015 року в розумінні статті 109 Податкового кодексу України.

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність у позивача відповідних первинних документів як підстав для бухгалтерського обліку господарських операцій, якими зафіксовані факти їх здійснення, відповідно до частини першої та другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Суд вважає, що відсутність складу податкових правопорушень покладених податковим органом в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень доводить протиправність зменшення від'ємного значення суми податку на додану вартість та застосування штрафних (фінансових) санкцій з цього податку і як наслідок унеможливлює погодитись з позицією податкового органу про правомірність прийняття ним спірних податкових повідомлень - рішень.

Верховний Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року у справі №805/2943/15-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф. Ханова

Судді: І.А. Гончарова

І.Я. Олендер