Справа № 805/4684/15-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2019-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

24 січня 2019 року

справа №805/4684/15-а

адміністративне провадження №К/9901/26752/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Дружківці Головного управління ДФС у Донецькій області

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21 січня 2016 року

у складі судді Кониченка О.М.

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року

у складі суддів Компанієць І.Д., Сухарька М.Г., Ястребової Л.В.

у справі №805/4684/15-а

за позовом Публічного акціонерного товариства «Кіндратівський вогнетривкий завод»

до Державної податкової інспекції у м. Дружківці Головного управління ДФС у Донецькій області

про скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В :

13 жовтня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Кіндратівський вогнетривкий завод» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Дружківці Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про скасування податкового повідомлення-рішення податкового органу від 18 вересня 2015 року, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на 373485 грн. у тому числі за основним платежем на 248 990 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 124 495 грн., з мотивів безпідставності його прийняття.

21 січня 2016 року постановою Донецького окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року, задоволений позов Товариства повністю, скасовано податкове повідомлення-рішення податкового органу від 18 вересня 2015 року №, яким Товариству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 373485 грн., у тому числі 248990 грн. за основним платежем та 124495 грн. за нарахованими штрафними санкціями.

Ухвалюючи судові рішення, суди попередніх інстанцій встановили, що господарські операції позивача з його контрагентом Товариством з обмеженою відповідальністю "ТКДонпроект" з придбання робіт (послуг) спричинили реальні зміни майнового стану платника податків, податковий кредит за квітень 2015 року сформований Товариством, як платником податків правомірно, внаслідок чого відсутні підстави для прийняття податкового повідомлення - рішення.

28 грудня 2016 року податковим органом подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, в якій відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Товариства відмовити.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач наводить обставини справи шляхом відтворення частини акта перевірки, спрямовані на доведення нереальності вчинених між позивачем та його контрагентом господарських операцій.

06 березня 2017 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу, за результатами усунення її недоліків наведених в ухвалі цього суду від 12 січня 2017 року, справа із суду першої інстанції витребувана не була.

Товариством заперечення або відзив на касаційну скаргу податкового органу до Суду

не надавались, що не перешкоджає її розгляду по суті.

21 лютого 2018 року матеріали касаційної скарги К/9901/26752/18 передані до Верховного Суду.

22 лютого 2018 року ухвалою Верховного Суду матеріали касаційної скарги №К/9901/26752/18 прийняті до свого провадження, справу №805/4684/15-а витребувано з суду першої інстанції.

01 березня 2018 року справа №805/4684/18 надійшла до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що Товариство є юридичною особою, включене до ЄДРПОУ за кодом 00191767, перебуває на податковому обліку з 20 січня 1995 року, є платником податку на додану вартість з 22 липня 1997 року.

Податковим органом у серпні 2015 року проведено позапланову невиїзну перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства при визначенні податкових зобов'язань і податкового кредиту в декларації з податку на додану вартість за квітень 2015 року з урахуванням виявлення фактів, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового законодавства щодо відносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТКДонпроект» за період з 01 квітня 2015 року по 30 квітня 2015 року, результати якої викладені в акті перевірки від 07 вересня 2015 року №32/05-10-1530/00191767 (далі - акт перевірки).

18 вересня 2015 року керівником податкового органу прийняте податкове повідомлення-рішення №, згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, на підставі акта перевірки, яким Товариству збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на 248990 грн., за основним платежем, за порушення пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 та пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України та застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 124495 грн. на підставі пункту 123.1 статті 123 цього кодексу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між Товариством, як замовником, та його контрагентом Товариством з обмеженою відповідальністю «ТКДонпроект», як підрядником, укладено та виконано договір 16 березня 2015 року, предметом якого є виконання робіт з очистки каналізаційних та стічних систем для позивача, загальна вартість яких складає 1 493 942,20 грн. з урахуванням податку на додану вартість, виконання яких підтверджено актами здачі-приймання робіт (надання послуг), рахунками на оплату, платіжними дорученнями, податковими накладними з доказами їх реєстрації в Реєстрі податкових накладних, формуванням позивачем податкового кредиту у квітні 2015 року на підставі цих податкових накладних та відображення їх у реєстрі отриманих податкових накладних, виконані контрагентом роботи використані позивачем у власній господарській діяльності, про що в матеріалах справи міститься документація первинного бухгалтерського обліку.

Вирішуючи спір суди попередніх інстанцій висновувалися на тому, що податкові накладні, на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит у квітні 2015 року оформлені у відповідності до норм статті 201 Податкового кодексу України та приписів Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №957 від 22 вересня 2014 року.

Оцінюючи доводи податкового органу стосовно того, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ТКДонпроект" має ознаки діяльності пов'язаної з наданням податкової вигоди третім особам, у зв'язку з відсутністю підприємства за податковою адресою, відсутністю виробничого обладнання, складських приміщень, транспорту та торгівельного обладнання, сировини та матеріалів для здійснення основного виду діяльності, відсутністю кваліфікованого персоналу та руху активів, наявністю податкової інформації, яка вказує на обрив ланцюга постачання послуг, в результаті неможливості підтвердження реальності здійснення операцій придбання та постачання товарів (робіт, послуг), зокрема контрагентом першої ланки ТОВ "СП Терра" тих видів послуг (робіт), операції постачання яких декларувались контрагентом другої ланки ТОВ "ТКДонпроект" у квітні 2015 року, суди попередніх інстанцій дійшли до висновку про те, що дводи контролюючого органу про порушення позивачем податкового законодавства ґрунтуються лише на податковій інформації про господарську діяльність платників податків - ТОВ "ТКДонпроект" та ТОВ "СП Терра". Однак, відповідачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження того, що контрагент позивача ТОВ "ТКДонпроект" здійснював господарські операції з ТОВ "СП Терра".

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що використання податковим органом при складанні акта перевірки податкової інформації не може бути достатнім доказом відсутності реальних операцій між позивачем та його контрагентом, оскільки вказана податкова інформація не стосується обставин здійснення фінансово господарської діяльності ТОВ "ТКДонпроект" і позивача та жодних обставин щодо їх договірних відносин в такій податковій інформації не встановлено.

Аналізуючи склад податкового правопорушення, суди попередніх інстанцій здійснили системний аналіз норм підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, який зумовив висновок про те, що для формування податкового кредиту з податку на додану вартість необхідними умовами є наявність у платника податку - покупця належно оформлених податкових накладних, фактична сплата грошових коштів контрагенту в сумі, визначеній в податкових накладних, а також фактичне виконання господарських операцій, за наслідками яких у платника ПДВ виникає право на податковий кредит.

Оцінюючи спір в частині належного бухгалтерського обліку господарських операцій на підставі первинних документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, судами попередніх інстанцій здійснений аналіз положень абзацу 11 статті 1, частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року, який зумовив висновок про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Досліджуючи питання формування податкового кредиту на підставі податкових накладних, судами попередніх інстанцій здійснений аналіз наказу Міністерства Фінансів України від 22 вересня 2014 року №957 "Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної", та затверджених ним форми та Порядку, який зумовив висновок про те, якщо податкова накладна своєчасно зареєстрована продавцем, то покупець має право включити суми податку на додану вартість до податкового кредиту наступних звітних періодів.

Оцінюючи спірні операції суди попередніх інстанцій висновувалися на доведеності виконання та надання контрагентом позивача робіт (послуг), які використання ним у власній господарській діяльності в оподаткованих операціях.

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дослідженнями акта перевірки та долученими до матеріалів справи відповідними первинними документами підтверджений рух придбаних позивачем робіт (послуг).

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність у позивача відповідних первинних документів як підстав для бухгалтерського обліку господарських операцій, якими зафіксовані факти їх здійснення, відповідно до частини першої та другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Здійснення позивачем господарських операцій, їх реальний характер, встановлено судами попередніх інстанцій, що доводить правомірність формування позивачем податкового кредиту у квітні 2015 року по факту придбання робіт (послуг) та спростовує висновки податкового органу про податкові правопорушення покладені в основу прийняття податкових повідомлень-рішень.

Відповідачем впродовж усіх судових розглядів не надано належних доказів того, що фінансово-господарські операції між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТКДонпроект" не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності.

Відсутність підстав збільшення грошових зобов'язань з податку на додану вартість спірним податковим повідомленням-рішенням унеможливлює застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Довід податкового органу про порушення іншим контрагентом у ланцюгу постачання, як підстави для відповідальності позивача з огляду на персоніфіковану (індивідуальну) відповідальність платника встановлену нормами податкового законодавства, підстави притягнення до якої не передбачають відповідальність за третіх осіб, непричетність цієї особи до спірних правовідносин взагалі вказує на недоведеність відповідачем цим посиланням податкового правопорушення в розумінні статті 109 Податкового кодексу України, обґрунтовано відхилено судами попередніх інстанцій.

Неприйнятним є довід податкового органу про неможливість проведення звірки податковим органом з його контрагентом, з огляду на те, що зафіксований актом податкової інспекції факт неможливості проведення звірки посвідчує виключно цю обставино і жодним чином не впливає на склад податкового правопорушення в розумінні статті 109 Податкового кодексу України.

Верховний Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Дружківці Головного управління ДФС у Донецькій області залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21 січня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року у справі №805/4684/15-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф. Ханова

Судді: І.А. Гончарова

І.Я. Олендер