Справа № 460/3179/18
Суддя: Дудар О.М.
Дата ухвалення: 2019-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 січня 2019 року м. Рівне №460/3179/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудар О.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доЗарічненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області
про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Зарічненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій щодо відмови в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" протиправними та зобов'язання призначити й виплачувати пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до зазначеної норми з 21 серпня 2018 року.

Ухвалою суду від 29.12.2018 в адміністративній справі відкрито спрощене позовне провадження із розглядом справи без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має статус потерпілої 3 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи. 21 серпня 2018 року звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Листом від 6 грудня 2018 року №3917/02-2 відповідач повідомив позивача про відмову у такому призначенні, мотивуючи відсутністю первинних документів на підтвердження факту постійного проживання та постійної роботи позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993. Позивач вважає оскаржувану відмову протиправною, тому просить у судовому порядку зобовязати відповідача призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку.

23.01.2019 (за межами встановленого судом строку) до суду від Зарічненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області надійшов відзив на позовну заяву (а.а.с.39-40). Ухвалою від 25.01.2019 суд продовжив відповідачу строк для подання відзиву та прийняв відзив на позовну заяву з доказами.

Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується копією посвідчення серії Б №416442, виданого Рівненською облдержадміністрацією 14.01.2011 (а.с.12).

21.08.2018 позивач звернулася до Зарічненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області із заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням від 25.10.2018 Зарічненським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Рівненської області відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки наданими документами не підтверджено факт постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення (а.с.44).

Не погоджуючись з таким рішенням пенсійного органу, позивач звернулася до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003 (далі Закон №1058-ІV), який набрав чинності 01.01.2004, передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 цього Закону №1058-ІV.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 (далі Закон №796-XII).

Статтею 49 Закону №796-XII визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно з частиною першою статті 55 Закону №796-XII, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Пунктом 2 вищезазначеної частини передбачено, зокрема, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зменшення пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання або роботи, але не більше 6 років. При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року, незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Частиною третьою цієї статті прямо передбачено, що призначення та виплата пенсій зазначеним категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Згідно з пунктом 13 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-ІV, у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до законів України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.

Системний аналіз вказаних правових норм свідчить про те, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться, у разі вибору цих осіб, згідно з нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII. Іншими словами, норми спеціального закону в даному випадку застосовуються субсидіарно із нормами загального закону, доповнюють і конкретизують їх.

Відповідно до частини 3 статті 55 Закону №796-XII, пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому, відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.

Відповідно до загальнодоступної інформації, розміщеної на офіційних веб-сайтах Головних управлінь Пенсійного фонду України щодо визначення віку виходу на пенсію жінок відповідно до статті 55 Закону №796-XII, вік виходу на пенсію жінок, які мають право на зниження пенсійного віку у звязку з проживанням (роботою) в зоні посиленого радіологічного контролю на 6 років та народилися в період з 01.10.1965 по 31.03.1966, становить 52 роки 6 місяців.

Спір між позивачем і відповідачем у даній справі виник щодо наявності чи відсутності факту постійного проживання ОСОБА_1 у зоні гарантованого добровільного відселення та відповідно її права користуватися пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема, щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася 16 березня 1966 року в селі Селець Дубровицького району Рівненської області. У цьому ж населеному пункті (за адресою: вул.Гагаріна, буд.48) з 7 лютого 1994 року зареєстроване її місце проживання, яке дотепер є незмінним. За цією ж адресою позивач була зареєстрована та проживала у період з 16.03.1966 по 01.01.1987. Вказані обставини підтверджуються паспортом громадянина України СР №808521, виданим 19.06.2001 Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області (а.с.8) та довідкою виконкому Селецької сільської ради Дубровицького району Рівненської області від 13.12.2018 №2211 (а.с.15).

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 21.07.2010 у справі №2о-21/10 встановлено факт проживання позивача в с.Селець Дубровицького району Рівненської області в період з квітня 1989 року по лютий 1994 року (а.с.13).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи", с.Селець Дубровицького району Рівненської області віднесене до зони гарантованого добровільного відселення (3 зона).

Таким чином, із врахуванням вищенаведених норм, для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, варто враховувати наступні періоди проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення:

- з 26.04.1986 (аварія на Чорнобильській АЕС) по 01.01.1987, що становить 8 місяців 5 днів;

- з квітня 1989 року по 01.01.1993 (дата, з якою Закон №796-XII повязує право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку), що становить 3 роки 8 місяців.

Отже, позивач станом на 1 січня 1993 року сукупно проживала у зоні гарантованого добровільного 4 роки 4 місяці 5 днів, що перевищує встановлений статтею 55 Закону №796-XII, період 3 роки.

Відтак, судом встановлено факт проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення проміжок часу, необхідний для підтвердження права на додаткове зменшення пенсійного віку , передбачене положеннями статті 55 Закону №796-XII.

Статтею 14 Закону №796-XII визначено категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій. До них, зокрема, належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

Документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (ч.3 ст.65 Закону №796-XII).

Відповідно до статті 15 Закону №796-XII, довідка про період проживання, роботи на цих територіях, є підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях.

Отже, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України у постановах від 21.11.2006 у справі №21-1048во06 та від 04.09.2015 у справі №690/23/15 та підтверджена Верховним Судом у постанові від 28.03.2018 у справі №333/2072/17, від 27.02.2018 у справі № 344/9789/17 та від 20.02.2018 у справі №599/564/17.

У свою чергу, судом критично оцінюються посилання відповідача на трудову книжку позивача, у якій зазначено, що у спірний період - з 16.07.1986 по 02.02.1994, вона працювала на Одеському заводі шкірозамінників в м.Одеса, оскільки відповідно до ч.1 ст.48 Кодексу законів про працю, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Отже, трудова книжка не належить до документів, які підтверджують період проживання потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи в зоні гарантованого добровільного відселення.

Крім того, факт постійного проживання ОСОБА_1 в с.Селець Дубровицького району у зазначений у трудовій книжці період підтверджується також долученими до матеріалів справи свідоцтвом про одруження серії І-ГЮ №449623 від 28.05.1988 (а.с.10), довідкою виконкому Селецької сільської ради Дубровицького району від 09.12.2018 №2228 про постійне проживання чоловіка позивача ОСОБА_2 (а.с.16), свідоцтвом про народження сина позивача ОСОБА_3 серії ІІІ-ГЮ №252998 від 09.06.1989 та карти його профілактичних щеплень від 18.12.2018 (а.а.с.17-18), свідоцтвом про народження дочки позивача ОСОБА_4 серії ІІІ-ГЮ №305114 від 01.08.1991 та карти її профілактичних щеплень від 18.12.2018 (а.а.с.20-21), архівним витягом з рішення виконкому Селецької сільської Ради народних депутатів від 19.11.1990 №46 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 на виплату допомоги (а.с.24), копією акта винесення в натуру меж земельної ділянки від 23.11.1992, складеного для гр.ОСОБА_2 (а.с.25).

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку. В свою чергу, відмова відповідача щодо призначення пенсії позивачу зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII, є протиправною.

Відповідно до статті 44 Закону №1058-ІV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 45 Закону №1058-IV, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. При відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень статті 29 цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня.

Згідно з матеріалами справи, вік позивача на момент звернення до Зарічненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (21.08.2018) становив 52 роки 5 місяців. Поряд з цим, з урахуванням вимог Закону №1058-IV та Закону №796-XII, вік виходу на пенсію жінок, які мають право на зниження пенсійного віку на 6 років та народилися в період з 01.10.1965 по 31.03.1966, становить 52 роки 6 місяців.

Відтак, відновлення порушених прав, свобод та охоронюваних законом інтересів позивача слід здійснити шляхом зобов'язання Зарічненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 17 вересня 2018 року з дня, що настав за днем досягнення віку, з яким Закон повязує право на зниження пенсійного віку.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 N3477-IV, суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("STRETCH v. THE UNITED KINGDOM " № 44277/98). У межах, вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("MALTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS v. GERMANY " № 71916/01, 71917/01 та 10260/02). У пункті 52 рішення у справі Щокін проти України (№ 23759/03 та № 37943/06) Європейський суд з прав людини зазначив, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов'язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Скордіно проти Італії (Scordino v. Italy № 36813/97).

З огляду на наведене, суд вважає тлумачення відповідачем норм Закону №796-XII щодо права позивача на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку несумісним з принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (вул. Гагаріна, буд.48, с.Селець, Дубровицький район, Рівненська область, 3414 ) до Зарічненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (вул. Л.Українки, 3, смт.Зарічне, Рівненська область, 34000) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення певних дій задовольнити.

Визнати протиправною відмову Зарічненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо призначення пенсії ОСОБА_1 зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язати Зарічненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з дня, що настає за днем досягнення відповідного пенсійного віку, 17.09.2018.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Зарічненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 25 січня 2019 року.

Суддя Дудар О.М.