Справа № 804/3703/17
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 січня 2019 року м. Дніпросправа № 804/3703/17

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Сонник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.02.2018 р. (суддя Царікова О.В., м. Дніпро)

у справі № 804/3703/17

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Будкомплект"

до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

про визнання протиправним та скасування рішення, -

встановив:

Позивач 09 червня 2017 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправним та скасування рішення від 11.04.2017 № про застосування штрафних санкцій у розмірі 12476,15 грн., та нарахування пені у розмірі 124,15 грн. за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 11.04.2017 № є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки прийнято відповідачем за несвоєчасну сплату єдиного внеску за січень-лютий 2017 року, однак, позивачем єдиний внесок у січні-лютому 2017 року сплачений вчасно та в повному обсязі, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Суд першої інстанції задовольнив позов, виходячи з того, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, перед судом не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами, з якого часу виникла недоїмка у ТОВ "Будкомплект", яка призвела до несвоєчасної сплати єдиного внеску за січень-лютий 2017 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі відповідач, зокрема зазначає, що відповідно до п. 1 розділу VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449, за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до платників, на яких відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування" № 2464-VІ від 10.07.2010 року (далі - Закон № 2464-VI) покладено обов'язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону № 2464-VI.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи фіскального органу.

В підсистемі "Облік платежів" системи "Податковий блок" по особовому рахунку (код 71010000) "Єдиний внесок нарахований робітникам на суми заробітної плати" позивачу проведені нарахування єдиного соціального внеску відповідно до наданих звітів про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, а саме:

- по строку 20.02.2017 року - звіт за січень 2017 року у розмірі 154437,20 грн. станом на 20.02.2017 року по особовому рахунку обліковувалась переплата у сумі 125316,59 грн., після проведення нарахувань виник податковий борг у розмірі 29120,61 грн. Фактично погашено 22.02.2017 року в повному обсязі (строк сплати 20.02.2017 р.);

- по строку 20.03.2017 року - звіт за лютий 2017 року у розмірі 160501,58 грн.; станом на 20.03.2017 року по особовому рахунку платника обліковувалась переплата у сумі 127241,39 грн., після проведених нарахувань виник податковий борг у розмірі 33260,19 грн., фактично погашено 22.03.2017 року в повному обсязі (строк сплати 20.03.2017 року).

Наголошує також, що відповідачем виконувались вимоги п.87.9 ст.87 ПК України, який у випадку наявності податкового боргу передбачає обов'язок контролюючого органу зараховувати кошти, що сплачує платник податків, в рахунок його погашення згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Скаржник вказує, що суд в рішенні зазначає про невірність доводів відповідача з приводу наявності заборгованості у позивача у 2013 році, проте, відповідач таке не стверджував, навпаки, надав докази, що недоїмка виникла після несвоєчасної сплати за грудень 2015 року. При цьому позивач у судовому засіданні вважав необхідною до сплати за цей період суму 212 390,72 грн., але він не врахував, що у звіті є ще сума єдиного внеску, що підлягала сплаті, яка зазначена у рядку 5 - у розмірі 21 247, 25 грн., що в цілому дорівнює 233 637,97 грн.

Вважає,що позивач неналежним чином контролює оплати, а відповідач в межах діючого законодавства зробив нарахування за несвоєчасну сплату.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти її задоволення, зазначає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, зокрема, наявність факту переплати з єдиного внеску станом на 05.02.2016 року та відсутність недоїмки станом на 31.12.2016 року. Крім того, за даними Головного управління Пенсійного фонду на час передачі функцій з адміністрування єдиного внеску органам доходів і зборів, а саме станом на 01.10.2013 року, переплата складала 467246,98 грн.

Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник позивача просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС від 11.04.2017 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску до ТОВ "Будкомплект" застосовано штраф за несвоєчасну сплату єдиного внеску (далі - ЄВ) у розмірі 12476,15 грн. та нараховано пеню у розмірі 124,15 грн.

Підставою для прийняття оскарженого рішення стало те, що ТОВ "Будкомплект" невчасно сплачено суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за січень-лютий 2017 року, а саме:

- по строку 20.02.2017 - звіт за січень 2017 року у розмірі 154437,20 грн. (№ від 17.02.2017); станом на 20.02.2017 по особовому рахунку платника обліковується переплата в сумі 125316,59 грн., після проведення нарахувань виник податковий борг у розмірі 29120,61 грн. Фактично погашено - 22.02.2017 в повному обсязі (строк сплати 20.02.2017);

- по строку 20.03.2017 - звіт за лютий 2017 року у розмірі 160501,58 грн. (№ від 20.03.2017); станом на 20.03.2017 по особовому рахунку платника обліковувалась переплата в сумі 127241,39 грн., після проведення нарахувань виник податковий борг у розмірі 33260,19 грн. Фактично погашено 22.03.2017 в повному обсязі (строк сплати 20.03.2017).

Позивач проти наявності заборгованості зі сплати єдиного внеску заперечив, вказавши, що ним вчасно здійснено оплату сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за січень - лютий 2017 року, на підтвердження чого надав платіжні доручення та звіти зі вказаного внеску, які містяться в матеріалах справи (а.с. 29 - а.с. 57, т. 1), що, на його думку, спростовує наявність недоплати з єдиного внеску за січень-лютий 2017 року у ТОВ "Будкомплект".

Судом було встановлено, що відповідно до витягу з інтегрованої картки платника ТОВ "Будкомплект" станом на 31.12.2015 переплата у позивача з єдиного внеску становила 220834,10 грн., а станом на 04.02.2016 склала 81366 грн.

Також, суд встановив, що відповідно до довідки-рахунку від 05.02.2016, наданої Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м.Дніпропетроська ГУ ДФС у Дніпропетровській області (а.с.122 т.2), у ТОВ "Будкомплект" станом на 05.02.2016 рахувалася переплата з єдиного внеску у сумі 49328,21 грн.

Державною податковою інспекцією у Новокодацькому районі м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області суду надані пояснення, в яких вказано про те, що зазначена в довідці від 05.02.2016 року сума переплати в розмірі 49328,21 грн. - раніше сплачений єдиний внесок за другу половину січня 2016 року. Відповідно до Порядку №435 сума переплати в довідці не є загальною переплатою. Загальна сума переплати станом на 05.02.2016 відповідно до картки особового рахунку ТОВ "Будкомплект" по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування становить 81366,16 грн.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на виконання ухвали надано інформацію та вказано, що ТОВ "Будкомплект" () знаходилося на обліку в органах Пенсійного фонду України з 06.11.1997 року, як платник внесків. З 11.08.2013 набув чинності Закон України від 04.07.2013 № 406-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким функції з адміністрування єдиного внеску від Пенсійного фонду України передані Міністерству доходів і зборів України (нині - Державна фіскальна служба України). Останній звіт по нарахуванню єдиного соціального внеску до органів Пенсійного фонду України надано за серпень 2013 року (термін сплати 20.09.2013) із загальною сумою єдиного внеску, що підлягала сплаті - 208028,89 грн. Станом на 01.09.2013 на особовому рахунку ТОВ "Будкомплект" обліковувалися авансові платежі в сумі 467957,84 грн. За період з 01.09.2013 року по 01.10.2013 року сплачено 207318,03 грн. Станом на 01.10.2013 року переплата - 467246,98 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що станом на 20.01.2016 у ТОВ "Будкомплект" утворилась недоїмка у сумі 12282,47 грн., однак згідно даних цієї ж облікової картки така недоїмка була відсутня станом на 29.02.2016. Також відсутня недоїмка і станом на 31.12.2016 року.

Отже, суд першої інстанції виходив з того, що:

- наведеним вище спростовуються доводи відповідача про наявність заборгованості у ТОВ "Будкомплект" у 2013 році;

- наведеним вище спростовується і наявність у ТОВ "Будкомплект" недоїмки з єдиного внеску за період - грудень 2015 року;

- неналежне виконання своїх посадових обов'язків працівниками органів Пенсійного фону в частині передачі інформації в повному обсязі по платникам єдиного внеску, зокрема по платнику ТОВ "Будкомплект", та неналежне виконання своїх посадових обов'язків працівниками органів фіскальної служби по прийняттю в повному обсязі, та опрацюванню інформації по платникам єдиного внеску не може бути підставою для покладення на платника відповідальності за таке негативне явище, допущене працівниками органів державної влади, більш того, застосування до нього штрафу та нарахування пені. Вказане може бути лише підставою для притягнення винних посадових осіб органів державної влади до відповідальності;

- відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, перед судом також не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами і наявність у ТОВ "Будкомплект" недоїмки з єдиного внеску за період з 21.02.2017 по 22.03.2017.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції вірно встановив, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Як передбачає пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI, недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до вимог частини восьмої статті 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).

Отже, з аналізу норм Закону №2464-VI вбачається, що законодавцем визначено обов'язок платників єдиного внеску сплачувати його до 20-го числа щомісяця одночасно з виплатою заробітної плати. Несвоєчасно сплачений єдиний внесок вважається недоїмкою.

Згідно з частинами десятою та одинадцятою статті 25 Закону № 2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції, зокрема за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Отже, Законом № 2464-VI передбачена відповідальність за несвоєчасну сплату єдиного внеску у вигляді нарахування пені та застосування штрафу.

Водночас процедура нарахування та сплати фінансових санкцій визначена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (далі - Інструкція №449).

Так, частиною першою розділу VIІ Інструкції № 449 передбачено, що за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов'язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Пунктом 2 частини другої розділу VIІ Інструкції № 449 встановлено, що відповідно до частини одинадцятої статті 25 Закону до платників, визначених підпунктами 1 - 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції у таких розмірах: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.

Таким чином, внаслідок несвоєчасної сплати єдиного внеску до платника застосовується штраф та нараховується пеня згідно з рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, а розрахунок фінансової санкції проводиться на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Отже, колегія суддів дослідила наявні в матеріалах справи дані інформаційної системи відповідача, згідно яких позивачу було нараховано штрафні санкції та пеню рішенням відповідача № від 11.04.2017 року.

Колегія суддів виходить з правомірності таких дій з боку відповідача, оскільки використання такої інформаційної системи прямо передбачено діючою Інструкцією № 449.

Разом з тим, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист… Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 4 ст. 77 КАС України встановлено, що суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Таким чином, на думку колегії суддів, позивач, який вважає, що його права порушені відповідачем, має довести сам факт порушення і на вимогу суду надати відповідні докази, які підтверджують відповідні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, на думку позивача, порушення його прав відбулося через прийняття оскаржуваного рішення № від 11.04.2017 року, оскільки позивачем в повному обсязі було сплачено єдиний соціальний внесок за період січень-лютий 2017 року, про що свідчать платіжні доручення, перелік яких він наводить в позові та додає до матеріалів справи.

Відповідач не оспорює, що за вказаний період дійсно було сплачено єдиний соціальний внесок, проте, він був зарахований у погашення податкового боргу відповідно до п. 87.9 ст. 87 ПК України, який визначає, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що з боку позивача доведенню підлягає факт порушення його прав, тобто неправомірне збільшення його грошових зобов'язань з єдиного соціального внеску або незарахування певних платежів, тощо, яке відбулося у період, що передує спірному періоду - січень-лютий 2017 року. Проте, ці обставини виходять за межі заявленого позову, а тому не підлягають з'ясуванню за власною ініціативою судом з огляду на положення ч. 2 ст. 9 КАС України.

Втім, враховуючи обставини справи та положення ч. 4 ст. 9 КАС України, суд апеляційної інстанції запропонував під час судового розгляду справи сторонам здійснити звірку нарахувань та оплат єдиного соціального внеску за час його адміністрування податковими органами, тобто з жовтня 2015 року, проте, таких доказів суду не надано.

Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що дані акта звіряння по розрахунках з органами ПФУ за період з 01.01.2011 року по 30.09.2013 року (а.с. 61 т. 3) збігаються з даними особового рахунку позивача у державній податковій інспекції у Новокодацькому районі м. Дніпра, який було передано для адміністрування єдиного внеску, станом на 30.09.2013 року (а.с. 215 т. 2), згідно з яким переплата складає 467 246, 98 грн. Таким чином, доводи сторін стосовно можливості виникнення розбіжностей в обліку, зокрема неврахування наявної переплати за цей час, спростовуються.

Крім того, відповідачем надано суду рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду в справі № 804/4697/17 від 29.01.2018 року, яке набрало законної сили 01.03.2018 року, тобто після ухвалення рішення судом першої інстанції в цій справі. Як вбачається зі змісту вказаного рішення суду, протягом 2016 року у позивача неодноразово виникала недоїмка, правильність нарахування якої податковим органом було підтверджено в ході судового розгляду, та у задоволенні позову ТОВ "Будкомплект" про скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені № від 18.05.2017 року було відмовлено. Рішенням суду, зокрема підтверджено факт виникнення недоїмки в грудні 2015 року в розмірі 12 282, 47 грн.

Зазначене рішення суду має преюдиційне значення для справи, що розглядається, а тому, в силу ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені цим рішенням суду у адміністративній справі, не доказуються.

З огляду на наведені обставини, колегія суддів вважає, що доводи позивача, висловлені в ході розгляду справи, щодо відсутності недоїмки у 2013 році або 2015 році не підлягають оцінці в цій справі, оскільки виходять за межі позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що несвоєчасна сплата грошових зобов'язань виникла через помилки, допущені позивачем у веденні обліку єдиного соціального внеску.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 317 КАС України неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, є підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Отже, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.02.2018 р. у справі № 804/3703/17 скасувати.

В позові відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 21.01.2019 р.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя С.М. Іванов

Суддя В.Є. Чередниченко