Справа № 2240/2710/18
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2019-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 січня 2019 року

Київ

справа №2240/2710/18

адміністративне провадження №К/9901/1195/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів - Юрченко В.П., Шипуліної Т.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДФС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року у справі № 2240/2710/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біграйз-СВ» до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Біграйз-СВ» звернулося з позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 04.01.2018 №, яким за порушення граничного терміну розрахунків в сумі 8540,00 доларів США на 57 днів (з 07.01.2016 по 04.03.2016) нарахував ТОВ «Біграйз-СВ» пеню в розмірі 34732,28 грн, а за порушення граничного терміну розрахунків в сумі 5600,00 доларів США на 2 дні (з 02.03.2016 по 04.03.2016) пеню в розмірі 900,84 грн.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 04.01.2018 №. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Біграйз-СВ» 1762,0 грн судового збору за рахунок бюджетний асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Головне управління ДФС у Хмельницькій області звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року, прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності.

Такий перелік не є вичерпним.

Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017), а також через складність та інші обставини.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у справі є скасування податкового повідомлення-рішення, яким за порушення граничного терміну розрахунків в сумі 8540,00 доларів США на 57 днів (з 07.01.2016 по 04.03.2016) нарахував ТОВ «Біграйз-СВ» пеню в розмірі 34732,28 грн, а за порушення граничного терміну розрахунків в сумі 5600,00 доларів США на 2 дні (з 02.03.2016 по 04.03.2016) пеню в розмірі 900,84 грн.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, виходили з того, що ТОВ «Біграйз-СВ» звернулось до міжнародного комерційного арбітражу Ad Hoc для вирішення спору про примусове стягнення боргу за поставкою відповідно до контракту від 23.09.2015 № MD-23/09 та рішенням від 05.04.2016 міжнародний комерційний арбітраж стягнув такий борг.

За приписами ст. 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" № 185/94-ВР порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" № 185/94-ВР або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

У разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

З урахуванням ст. 4 Закону № 185/94-ВР позивач не порушив строки граничних розрахунків за поставку товару відповідно до митних декларацій від 09.10.2015 №400050000/2015/011643 та від 03.12.2015 №400050000/2015/014463, у зв'язку із чим відповідач протиправно нарахував позивачу пеню за порушення таких строків.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається. У касаційній скарзі таких застережень, також не міститься.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року у справі № 2240/2710/18.

Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: підписІ.А. Васильєва
підписВ.П. Юрченко
підписТ.М. Шипуліна