Справа № 320/6607/18
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2019 року № 320/6607/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бориспільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Київської області про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Бориспільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Київської області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Бориспільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Київської області щодо відмови здійснювати ОСОБА_1 виплату пенсії на загальних підставах за місцем реєстрації;

- зобов'язати Бориспільське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Київської області здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 на загальних підставах за місцем реєстрації без застосування законодавства щодо внутрішньо переміщених осіб негайно після проголошення судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є пенсіонером та отримує пенсію за віком. У зв'язку з проведенням бойових дій та антитерористичної операції в її населеному пункті вона була вимушена покинути своє постійне місце проживання та переїхати до Бориспільського району Київської області, де зареєструвалась в будинку, який належить на праві приватної власності чоловіку її доньки. Так, позивач зазначає, що після зміни місця постійної реєстрації, вона звернулась до пенсійного органу з заявою про поновлення їй пенсійних виплат на загальних підставах. Позивач стверджує, що у період з жовтня 2014 року по лютий 2018 року отримувала належну їй пенсію на загальних підставах за місцем реєстрації (Бориспільський район Київської області), однак з березня 2018 року виплату пенсії їй було призупинено та виставлено, працівниками пенсійного органу, вимогу про необхідність надати довідку внутрішньо переміщеної особи для поновлення виплат, у зв'язку з чим ОСОБА_1 стала на облік як внутрішньо переміщена особа та отримала відповідну довідку, після чого відповідач поновив їй пенсійні виплати з моменту припинення. Позивач, не бажаючи мати статус внутрішньо переміщеної особи, у травні 2018 року, звернулась до пенсійного органу з заявою, в якій просила сплачувати їй пенсію на загальних підставах без застосування законодавства у сфері ВПО, але відповідач відмовив їй у цьому. Позивач вважає такі дії незаконними, оскільки вони порушують її конституційні права.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.12.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представник відповідача, в письмовому відзиві поданому до суду 16.01.2019, позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що відповідно до норм чинного законодавства, якщо у громадян є реєстрація в паспорті або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації) на території, яка контролюється українською владою, Пенсійний фонд проводить виплату пенсії за наявності у особи письмової відмови у взятті на облік, виданої управлінням соціального захисту населення, а до відповідача така довідка від управлінням соціального захисту населення відносно позивача не надходила. Крім того, представник пенсійного органу зазначив, що, оскільки, позивач проживала та отримувала пенсію в м. Донецьку, то її пенсійна справа залишилась на території, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а тому отримати дану пенсійну справу є неможливим, у зв'язку з чим пенсійне забезпечення позивача реалізується у спрощену порядку,- за матеріалами електронної пенсійної справи, згідно Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, а пенсія ОСОБА_1 виплачується у відповідності до вимог чинного законодавства, як внутрішньо переміщеній особі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1, виданим Калінінським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області13.08.1996.

Позивач перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Донецьк Донецької області та отримувала пенсію за віком, відповідно до пенсійного посвідчення №44242/3.

Судом встановлено, що 08.10.2014, позивач змінила місце постійної реєстрації (м. Донецьк), зареєструвавшись за адресою: вул. Незалежності, 47, с. Вороньків, Бориспільській район, Київська область, що підтверджується копією її паспорта та довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 16.03.2018 №02-31/357.

З березня 2018 року позивач має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 20.03.2018 №.

Не бажаючи отримувати пенсію як внутрішньо переміщена особа, позивач, у травні 2018 року, звернулась до відповідача з заявою в якій просила сплачувати їй пенсію на загальних підставах без застосування до неї законодавства у сфері ВПО.

Розглянувши звернення позивача, пенсійний орган, листом від 05.06.2018 №5329/04, фактично відмовив їй у цьому, повідомивши, що для того, щоб отримувати пенсію без статусу внутрішньо переміщеної особи обов'язково необхідно мати оригінал пенсійної справи, а оскільки її пенсійна справа знаходиться на тимчасово не підконтрольній Україні території, на даний час немає можливості зробити запит на пенсійну справу позивача.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

З пояснень позивача, зазначених у позовній заяві вбачається, що у період з жовтня 2014 року по лютий 2018 року, вона отримувала належну їй пенсію на загальних підставах за новим місцем реєстрації, однак з березня 2018 року виплати призупинились, а у відповідь на її звернення, працівники пенсійного органу в усній формі повідомили їй, що виплату пенсії буде поновлено після надання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної, що стало підставою для оформлення, останньою такої довідки.

Разом з цим, жодних доказів на підтвердження зазначених обставин, позивач, суду не надала.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" №1706-VII від 20.10.2014 року (далі - Закон №1706-VII) встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 4 Закону №1706-VII встановлено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Відповідно до статті 7 Закону №1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація, зокрема, прав на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України.

Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509.

З 14.06.2016 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" (далі - Постанова КМУ № 365), якою затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (далі - Порядок), Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування та внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам".

Відповідно до пункту 5 Порядку визначено, що для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщена особа, а у визначених законодавством випадках - її законний представник, подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

До заяви додається копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та пред'являється оригінал такої довідки.

Статтею 12 Закону №1706-VII встановлено, що підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин, дії спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканість України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчинення терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо неправдиві відомості.

З аналізу вищезазначених правових норм слідує, що документом, який посвідчує статус внутрішньо переміщеної особи є довідка, форма якої затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №509. Своє право на пенсійне забезпечення внутрішньо переміщена особа може реалізувати шляхом одержання у встановленому порядку вказаної довідки. При цьому стаття 12 Закону № 1706-VІІ передбачений вичерпний перелік підстав, за яких внутрішньо переміщена особа втрачає свій статус, зокрема такою підставою є подання заяви про відмову від довідки.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1, з 20.03.2018, була взята на облік Управлінням соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації як внутрішньо переміщена особа, відповідно з вказаної дати та на даний час відповідачем виплачується їй пенсія як внутрішньо переміщеній особі.

Суд констатує, що жодних доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 подавала заяву до Управлінням соціального захисту населення Бориспільської районної державної адміністрації про відмову від довідки, у зв'язку з чим була знята з обліку як внутрішньо переміщена особа, позивач суду не надала.

Крім того, суд зазначає, що в матеріалах справи, також відсутні будь-які докази на підтвердження обставин, зазначених позивачем в позовній заяві, стосовно отримання нею пенсії на загальних підставах без довідки внутрішньо переміщеної особи у період з жовтня 2014 року по лютий 2018 року.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, беручи до уваги той факт, що на даний час позивач перебуває обліку та отримує пенсію у статусі внутрішньо переміщеної особи, а жодних доказів того, що вона знята з обліку як внутрішньо переміщена особа суду не надано, згідно чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що підстав для виплати ОСОБА_1 пенсії на загальних підстав немає.

Водночас, суд зазначає, що втративши статус внутрішньо переміщеної особи, особа не втрачає статусу пенсіонера, якому може бути призначено пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими у зв'язку з чим адміністративний позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 143, 205, 242-246, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Василенко Г.Ю.