Справа № 230/4208/12
Суддя: Славінська Н. Л.
Дата ухвалення: 2012-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 230/4208/12
П О С Т А Н О В А

іменем України

08 листопада 2012 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Славінської Н.Л.

з участю:

секретаря судового засідання Мазур В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу ДПС по ОСП №1 Борни роти ДПС ДАІ Хмельницької області ОСОБА_2 про скасування постанови серії ВХ1 №125636 від 15.09.2012 року у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із даним адміністративним позовом, в якому зазначив, що 15.09.2012 року відповідачем щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА2 №235832 та винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВХ1 №125636.

В протоколі відповідач зазначив, що він порушив вимоги п.8.7.3 Правил дорожнього руху України, оскільки, на думку відповідача, рухаючись по вул. 50-річчя Жовтня в смт. Летичів Хмельницької області, здійснив проїзд перехрестя на червоний сигнал світлофора.

В постанові відповідач, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП і наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

З протоколом та постановою він не згоден, оскільки обставини справи, викладені в них, не відповідають дійсності.

15.09.2012 року він дійсно керував автомобілем НОМЕР_1, перевозячи трьох пасажирів, по вул. 50-річчя Жовтня в смт. Летичів Хмельницької області, здійснював проїзд перехрестя на зелений сигнал світлофора, після чого за 700-800 метрів його наздогнав автомобіль працівників ДАІ і відповідач, який вийшов з службового автомобіля, попросив предявити документи та повідомив, на його, ОСОБА_1, запитання про причину зупинки, що він проїхав перехрестя вулиць на червоний сигнал світлофора. Він не погодився з таким ствердженням відповідача і зазначив, що тому факту, що він проїхав перехрестя вулиць на зелений сигнал світлофора є троє свідків пасажирів автомобіля, але відповідач не взяв до уваги його заперечень і склав протокол. При цьому, відповідач не дав можливості йому написати пояснення в протоколі, не дозволив ознайомитися з протоколом, у звязку із чим він відмовився підписати протокол про адміністративне правопорушення. Крім того, відповідач не розяснив його права, не надав копії протоколу, повернув документи і він поїхав в напрямку свого слідування.

25.09.2012 року він отримав поштою копію протоколу про адміністративне правопорушення та копію постанови у справі про адміністративне правопорушення. При цьому, копії вказаних документів взагалі не читані. В протоколі про адміністративне правопорушення вже було зазначено двоє свідків, хоча свідків при складанні протоколу не було.

Складений щодо нього протокол та винесена відповідачем постанова у справі про адміністративне правопорушення не відповідають вимогам ст.ст.256, 268,278 КУпАП.

Просить поновити йому строк для оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення; скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ВХ1 №125636, винесену щодо нього відповідачем 15.09.2012 року, а справу закрити за п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Ухвалою суду від 8.11.2012 року поновлено позивачу ОСОБА_1 пропущений ним процесуальний строк на оскарження постанови відповідача від 15.09.2012 року серії ВХ1 №125636.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги щодо скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Просив скасувати постанову відповідача в справі про адміністративне правопорушення серії ВХ1 №125636 від 15.09.2012 року про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України, відповідно до якої на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн., посилаючись на ті самі обставини, що і в позовній заяві. Зазначив, що при проїзді перехрестя вулиць на світлофорі в смт. Летичів Хмельницької області порушень ПДР України не допускав, має великий водійський стаж з 1990 року, працює водієм в Шаргородському ЦПЗ №4, кожних три місяці проходить атестацію по правилах дорожнього руху, щодо нього ніколи не складалися протоколи про порушення ПДР України, тому жодних порушень ПДР 15.09.2012 року він не допустив. Відповідач не дав йому змоги написати пояснення в протоколі про адміністративне правопорушення, не надав протоколу для ознайомлення, виклавши в ньому обставини справи не так, як було насправді, оскільки, перетинаючи перехрестя вулиць в смт. Летичів, він проїхав світлофор на зелений сигнал, працівників ДАІ, в тому числі відповідача і свідків, що зазначені відповідачем в протоколі, поблизу не було, а він був зупинений відповідачем тільки через 700-800 метрів від світлофора, тоді як при порушенні ПДР відповідачу слід було зупинити його відразу. Свідки правопорушення надумані відповідачем, оскільки при складанні протоколу в службовому автомобілі відповідача свідків, що зазначені в протоколі не було, що можуть підтвердити пасажири його автомобіля. Крім того, відповідач не повідомив його про розгляд справи про адміністративне правопорушення, не надав копію протоколу про адміністративне правопорушення, розгляд справи провів у його відсутності, чим порушив його права.

Відповідач інспектор ДПС взводу ДПС по ОСП №1 Борни роти ДПС ДАІ Хмельницької області ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового розгляду адміністративного позову був повідомлений належним чином, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення йому судової повістки (а.с.38-39), причини неприбуття в суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надходило, тому суд, вислухавши думку позивача, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та прийняти рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ч.4 ст.128 КАС України.

Вирішуючи спір суд встановив, що 15.09.2012 року в смт. Летичів на вул. 50-річчя Жовтня ІДПС взводу ДПС по ОСП №1 Борни роти ДПС ДАІ Хмельницької області ОСОБА_2 відносно позивача винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ВХ1 №125636, з якої вбачається, що 15.09.2012 року о 15 годині 40 хвилин водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем ВАЗ з державним номером АВ 7236 АЕ у смт. Летичів по вул. 50-річчя Жовтня, проїхав перехрестя вулиць 50-річчя Жовтня Горького на заборонний червоний сигнал світлофора, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КпАП України, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.46).

Підставою для винесення вказаної постанови став розгляд відповідачем матеріалів про адміністративне правопорушення, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення серії АА2 № 235832, що вбачається із постанови у справі про адміністративне правопорушення, винесеній відповідачем щодо позивача.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 15.09.2012 року, складеного відповідачем щодо позивача о 15 годині 45 хвилин в смт. Летичів Хмельницької області на вул. 50-річчя Жовтня, вбачається, що того ж дня ОСОБА_1 о 15 годині 40 хвилин в смт. Летичів на вулиці 50-річчя Жовтня, керуючи автомобілем ВАЗ з державним номером АВ 7236 АЕ, проїхав перехрестя на заборонний, червоний, сигнал світлофора, чим порушив вимоги п.8.7.3. ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КпАП України.

В протоколі особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, зазначені свідки адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 розяснено його права та обовязки, передбачені ст.63 Конституції України, ст. 268 КпАП України, повідомлено про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, що стверджується підписами свідків в протоколі серії АА2 № 235832, оригінал та другий примірник якого оглянуто в судовому засіданні (а.с.45).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідачем надавалася можливість надати пояснення по суті справи, проте, позивач від надання пояснень та підпису в протоколі відмовився у присутності свідків, якими вказаний факт засвідчено власними підписами в графі «Свідки». В протоколі відсутні записи ОСОБА_1 з приводу того, що йому відмовлено у залученні свідків, котрі їхали з ним в автомобілі, що він вже проїхав перехрестя на зелене світло і тільки після цього був зупинений відповідачем, про що стверджував позивач в адміністративному позові та в судовому засіданні.

При цьому, в постанові серії ВХ1 №125636, що складалася на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, розкрита обєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України. Оскаржувана постанова містить найменування посадової особи, яка винесла постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Таким чином, судом встановлено, що постанова, винесена відповідачем 15.09.2012 року серії ВХ1 №125636 відносно ОСОБА_1 про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за ч.2 ст.122 КпАП України відповідає вимогам закону, оскільки, відповідно до вимог ст. 280 КпАП України, ґрунтується на повно зясованих обставинах, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме: відповідачем зясовано, що позивачем було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене саме ч.2 с.122 КпАП України, що ОСОБА_1 винен у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч.2 ст.122 КпАП України, що він підлягає адміністративній відповідальності саме за ч.2 ст.122 КпАП України, та враховано обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність, оскільки на позивача накладено мінімальне стягнення, передбачене санкцією ч.2 ст.122 КпАП України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Заперечень щодо адміністративного позову, відповідач ОСОБА_2 до суду не надав, а з постанови серії ВХ1 №125636 від 15.09.2012 року вбачається, що підставою для винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому доказів того, що протокол серії АА2 №235832 від 15.09.2012 року складений з порушенням вимог законодавства, що відповідачем докази отримані незаконним шляхом, або що ним при складанні протоколу перевищено його повноваження, чи щодо інших протиправних дій відповідача, позивач суду не надав, посилаючись на те, що дії працівника ДАІ при складанні протоколу не оскаржував.

Відтак, докази зазначених обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог відсутні, а в даній справі не може розглядатися законність чи незаконність складеного щодо позивача протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки це питання не є предметом спору і виходить за межі заявлених позовних вимог, так як предметом спору є рішення у справі про адміністративне правопорушення, тобто постанова про притягнення до адміністративної відповідальності.

Встановленому судом факту відповідають адміністративно-правові відносини, що регулюються ст.ст. 2, 4, 6, 9, 17, 18, 19, 70, 71, 86, 159, 160, 161, 162, 171-2 КАС України, ст.ст.280, 287, 289, 293 КпАП України.

Відповідно до ст.ст. 2, 4, 6, 9, 17, 18, 19, 70, 71, 86, 159, 160, 161, 162 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень органів державної влади, органів місцевого самоврядування і до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення і ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена КАС України. Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України. Компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності. Місцевим загальним судам, як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Адміністративні справи вирішуються адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача. Проте, адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, що стосуються інтересів конкретної особи, вирішуються адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача. Докази в адміністративному судочинстві мають бути належними та допустимими. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Суд може визнати протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень. При вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень; зобовязання відповідача вчинити певні дії; стягнення з відповідача коштів. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєкта владних повноважень.

Відповідно до вимог ст.ст. 280, 287, 289, 293 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, та інше. Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. Орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне із таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки судом встановлено, що постанова, винесена відповідачем 15.09.2012 року серії ВХ1 №125636 відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КпАП України і про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. відповідає вимогам законодавства, тому вона скасуванню не підлягає.

За вказаних обставин суд вважає, що право ОСОБА_1 на використання його конституційних прав у сфері публічно-правових відносин з боку відповідача не порушено і судовому захисту не підлягає, тому адміністративний позов задоволенню не підлягає.

При цьому, суд не приймає до уваги ствердження позивача, викладене в позовній заяві та підтримане в судовому засіданні про те, що відповідач не розяснив йому права, визначені ст.63 Конституції України та ст.268 КпАП України, а також відмовився залучити та зазначити свідків вчиненого правопорушення, котрі їхали з позивачем в його автомобілі, оскільки позивачем не представлено доказів на підтвердження вказаних обставин.

Крім того, суд критично оцінює показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, допитаних в судовому засіданні за клопотанням позивача.

Так, свідок ОСОБА_3 суду показала, що не памятає дати, коли їздила із позивачем у м. Почаїв Тернопільської області, та не памятає, де саме на автодорозі автомобіль позивача було зупинено працівниками ДАІ, хоча памятає, що порушень ПДР України ОСОБА_1 не вчиняв, так як проїхав світлофор на зелене світло, протокол працівником ДАІ складався в службовому автомобілі ДАІ, позивач також перебував у автомобілі, а вона частково знаходилася біля автомобіля працівників ДАІ, а частково ходила до автомобіля ОСОБА_1, так як в ньому перебував її хворий син ОСОБА_5 та невістка ОСОБА_4 При цьому вона почула, що ОСОБА_1 заперечував порушення ПДР і наполягав на тому, що проїхав світлофор на зелений сигнал, проте, працівник ДАІ продовжував складати протокол, свідків біля службової машини працівників ДАІ в той час, коли там знаходилася вона, не було. Також, в її присутності працівник ДАІ, що складав протокол, пропонував ОСОБА_1 отримати копію протоколу в нього, або ж надіслати йому поштою, але позивач вирішив, щоб копію протоколу йому надіслали поштою і нічого в протоколі не підписував.

Свідок ОСОБА_4 суду показала, що їхала із позивачем в його автомобілі спільно із своїм чоловіком ОСОБА_5 та матірю останнього ОСОБА_3 в м. Почаїв Тернопільської області. В одному із населених пунктів їх автомобіль був зупинений працівниками ДАІ, один із яких повідомив ОСОБА_1 про те, що він проїхав світлофор на червоне світло, проте, вона бачила, що світлофор на перехресті вона проїхали на зелене світло. ОСОБА_1 вийшов із автомобіля і пішов до службового автомобіля ДАІ, де щодо нього складався протокол, про що їй стало відомо зі слів матері чоловіка ОСОБА_3, котра виходила з автомобіля разом із ОСОБА_1, а потім повернулася. При складанні протоколу свідків біля службового автомобіля ДАІ вона не бачила, хоча їй все було видно, так як вона сиділа із своїм хворим чоловіком на задньому сидінні автомобіля під керуванням ОСОБА_1 При цьому, свідок ОСОБА_4 суду показала, що їхала із позивачем в автомобілі до м. Почаїв не 15.09.2012 року, а 25.09.2012 року, тобто не того дня, коли відповідачем щодо позивача складався протокол про адміністративне правопорушення та виносилася постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вказані показання свідків не спростовують фактичних обставин, як їх встановив відповідач при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, при встановленні особи свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судом встановлено, що останні перебувають у родинних відносинах із позивачем, зокрема, ОСОБА_3 є рідною сестрою дружини позивача, а ОСОБА_4 є дружиною племінника позивача та працює з позивачем на одному підприємстві в Шаргородському ЦПЗ №4, що викликає у суду сумніви у їх обєктивності.

Відтак, позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 6, 9, 17, 18, 19, 70, 71, 86, 159, 160, 161, 162, 171-2 КАС України, на підставі ст.ст.280, 283, 287, 289, 293 КпАП України, суд

п о с т а н о в и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу ДПС по ОСП №1 Борни роти ДПС ДАІ Хмельницької області ОСОБА_2 про скасування постанови серії ВХ1 №125636 від 15.09.2012 року у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: