Справа № 810/3373/14
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року № 810/3373/14

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про перегляд справи за нововиявленими обставинами в адміністративній справі за позовом Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області до ФГ «Агрофірма «Інтер-2006» про припинення підприємницької діяльності,

в с т а н о в и в:

ФГ «Агрофірма «Інтер-2006» звернулось до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами в справі за позовом Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Київській області до ФГ «Агрофірма «Інтер-2006» про припинення підприємницької діяльності.

В обґрунтування своєї заяви позивач вказує, що нововиявленою обставиною у даному випадку є той факт, що на момент розгляду справи про припинення підприємницької діяльності в суді першої інстанції 10.05.2018 року та апеляційної інстанції 06.11.2018 року існували факти та обставини, які унеможливлюють припинення підприємницької діяльністю фермерського господарства, оскільки останній з 2016 року здійснив зміну місцезнаходження юридичної особи. Уся податкова звітність подавалась з 2016 року до Малинської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області, де і взята на податковий облік. У зв'язку з чим заявник просить суд скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 яким припинено підприємницьку діяльність ФГ «Агрофірма «Інтер-2006».

Відповідач подав до суду відзив на заяву, посилаючись на те, що ФГ «Агрофірма «Інтер-2006», відповідно до довідки, виданої Білоцерківської ОДПІ Міндоходів у Київській області від 14.04.2014 №3014/10/10-02-15-03 не подає податкову звітність з четвертого кварталу 2010 року. Отже враховуючи відсутність у заявника податкової заборгованості, а також на наявність права у податкового органу на звернення до суду з позовною заявою про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, тому вважає, що заява задоволенню не підлягає.

Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд заяви без його участі, в порядку письмового провадження. Відповідно до ч.2 ст.368 КАС України, неявка заявника або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судового розгляду. У зв'язку з чим, ухвалою суду від 22.01.2019 подальший розгляд заяви вирішено здійснювати в порядку письмового провадження.

Дослідивши заяву та матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Київський окружний адміністративний суд ухвалою від 07.07.2014 позовну заяву Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Київській області про припинення підприємницької діяльності Фермерського господарства «Агрофірма «Інтер-2006» повернув позивачу. Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 04.09.2014 ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 07.07.2014 залишив без змін.

Білоцерківською ОДПІ подано касаційну скаргу на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 07.07.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.09.2014 у справі №810/3373/14.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи на підставі встановлених фактичних обставин у справі правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга має бути задоволена, а ухвала Київського окружного адміністративного суду від 07.07.2014 та Ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 04.09.2014 у справі №810/3373/14 скасована, а справа повинна бути направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.03.2018 року у справі № 810/3373/14 відкрито провадження. Постановою Київського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 року у справі № 810/3373/14, було задоволено адміністративний позов про припинення ФГ «Агрофірма «Інтер-2006».

Не погоджуючись із вказаною постановою суду І інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року у справі №810/3373/14 апеляційну скаргу ФГ «Агрофірма «Інтер-2006» залишено без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 - без змін.

Приймаючи рішення від 10.05.2018 суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем більше року до органу державної податкової служби не подавались документи фінансової звітності, а також відсутність у відповідача податкової заборгованості.

Разом з тим, позивачу стали відомі обставини, які є істотними для справи, які не були і не могли бути відомі під час розгляду цієї справи. Після чого позивач звернувся із вказаною заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 №810/3373/14.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли були відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі.

Нововиявлена обставина - це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що мас істотне значення для вирішення конкретної справи; юридичний акт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу, оскільки, якби нововиявлена обставина була відома суду під час прийняття судового рішення, вона б обов'язково вплинула на остаточні висновки суду.

"Істотність" обставин означає те, що якби суд її міг урахувати при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат вирішення.

Як вбачається з рішення Європейського суду з прав людини від 18.11.2004 „Праведная проти Росії", процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку за нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.

Отже, щоб рішення суду яке набрало законної сили було переглянуте у зв'язку з нововиявленими обставинами необхідно щоб існувало дві обставини, а саме - неможливість отримати доказ раніше, а також цей доказ був вирішальний по справі.

Після постановления вищезазначених судових рішень та набрання ними законної сили, а саме 06.11.2018 позивачу стали відомі обставини, які є істотними для справи, і які не були і не могли бути відомі під час розгляду цієї справи.

Так, судом встановлено, що ФГ «Агрофірма «Інтер-2006» зареєстроване уповноваженим органом державної влади 09.08.2006 року, про що в журналі обліку реєстраційних справ вчинено запис за № 1 000800.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) ФГ «Агрофірма «Інтер-2006» має місцезнаходження, а саме: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою ГУ Статистики в Житомирській області відділу статистики у Малинському районі від 29.09.2016 року №05-19/235.

Як платник податків та інших обов'язкових зборів ФГ «Агрофірма «Інтер-2006» взяте на облік 14.08.2006 року за № 76, як платник єдиного внеску взяте на облік 14.08.2006 року за № 10.02.03.0194.

Відповідач має статус платника податку на додану вартість від 01.07.2016 року та ІПН 92, господарство зареєстроване та знаходиться за своєю податковою адресою, а саме: 12262, АДРЕСА_1. Зазначені обставини підтверджуються копіями статутних та реєстраційних документів.

Також, починаючи з 2017 року ФГ «Агрофірма «Інтер-2006» є платником податку 4 групи, що підтверджується довідками ГУ ДФС у Житомирській області від 17.03.2017 року №831/6/06-3012-02-21 та від 22.05.2018 року №4525/6/06-30-53-12-18.

Видами діяльності відповідача за КВЕД є: «01.11» Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); « 01.13» Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; « 01.61» Допоміжна діяльність у рослинництві; « 46.21» Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; « 47.99» Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; « 49.41» Вантажний автомобільний транспорт.

Головою ФГ «Агрофірма «Інтер-2006» за період з 20.12.2015 року по теперішній час є ОСОБА_1, що підтверджується наказом на призначення № 1.

З 2016 року ФГ «Агрофірма «Інтер-2006» є платником податку на прибуток підприємств, податку на додану вартість, податку на нерухоме майно, єдиного податку четвертої групи, платником єдиного соціального внеску та військового збору, що підтверджується, податковою декларацією з податку на прибуток підприємств за 2016 рік згідно якої до бюджету сплачено 580 108,00 грн.; податковими деклараціями з податку на додану вартість починаючи з липня 2016 року; податковими розрахунками сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, починаючи з 4 кварталу 2016 року; податковою декларацією платника єдиного податку четвертої групи за 2017 рік; звітами про суми нарахованої заробітної плати ( доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

04.01.2016 року ФГ «Агрофірма «Інтер-2006» здійснено зміну місцезнаходження юридичної особи, а отже з 2016 року перереєстровано з 09170, Україна, Київська область, Білоцерківський район, село Шкарівка, вулиця Ватутіна, буд. 3 на АДРЕСА_1.

При цьому, ФГ «Агрофірма «Інтер-2006» взята на податковий облік Малинською ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області, куди і подається податкова звітність.

Також, між Радомишльським відділенням Малинської ОДПІ та ФГ «Агрофірма «Інтер- 2006» укладено договір від 18.08.2016 року за №180820161 про визнання електронних документів.

ФГ «Агрофірма «Інтер-2006» має у володінні, користуванні та розпорядженні власні та орендовані основні засоби.

Згідно договором купівлі-продажу будинку від 22.11.2016 року ФГ «Агрофірма «Інтер-2006» придбало у ОСОБА_2 у власність житловий будинок загальним розміром 217,7 кв.м., що розташований на земельній ділянці площею 0,2500 га.

Також, згідно з договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.11.2016 року ФГ «Агрофірма «Інтер-2006» придбало у ОСОБА_2 у власність земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.11.2016 року ФГ «Агрофірма «Інтер-2006» придбало у ОСОБА_2 у власність земельну ділянку площею 0,0500 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до договору оренди сільськогосподарської техніки та обладнання №1 від 01.03.2018 року ФГ «Агрофірма «Інтер-2006» орендовано у СФГ «Колос» сільськогосподарську техніку та обладнання, а саме: Трактори в кількості 3 шт., Комбінатор, обприскувач причіпний, розкидач мінерального добрива, дискову борону, глибокорозпушувач, плуг та сівалку точного висіву.

Також, відповідно до договору інвестування від 01.04.2016 року укладеного між ТОВ «Аграрні системні технології» та ФГ «Агрофірма «Інтер-2006», згідно з яким об'єктом інвестиційної програми є земельні ділянки загальною площею 1080,00 гектарів ріллі, що розташовані на території Кочерівської та Забілоцької сільських рад Радомишлського району Житомирської області.

Відповідно до договору інвестування від 01.02.2016 року укладеного між ФГ «САД-ОК» та ФГ «Агрофірма «Інтер-2006», згідно з яким об'єктом інвестиційної програми є земельні ділянки загальною площею 346,2317 гектарів ріллі, що розташовані на території Кочерівської сільської ради Радомишлського району Житомирської області.

Відповідно до довідки Відділу у Радомишльському районі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області від 09.02.2018 року за №32-6-0.32-97/118-18 підтверджено, що згідно наявної інформації, станом на 01.01.2018 року за ФГ «Агрофірма «Інтер-2006» зареєстровано 212 договорів оренди земельних ділянок по Забілоцькій сільській раді, загальною площею 575,9502 га..

А також, починаючи з 2016 року ФГ «Агрофірма «Інтер-2006» до відділу статистики Малинського району Головного управління статистики у Житомирській області подавало звіт про посівні площі сільськогосподарських культур за формою 4-сг та звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду за формою 29-сг.

Разом з тим, заявник звернувся до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленними обставинами на підставі до того, при винесенні рішення першою та другою інстанціями суди уся кореспонденція надсилалась на адресу: 09170, Україна, Київська область, Білоцерківський район, село Шкарівка, вулиця Ватутіна, буд. 3, в той час коли фермерське господарство з 2016 року перереєстроване за адресою: АДРЕСА_1.

При дослідженні рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 судом встановлено, що дійсно уся кореспонденція ФГ «Агрофірма «Інтер-2006» надсилалась на адресу: 09170, Україна, Київська область, Білоцерківський район, село Шкарівка, вулиця Ватутіна, буд. 3, у зв'язку з чим, до суду повернувся конверт з довідкою Укрпошти форми « 20» з підстави «неправильно зазначена (відсутня) адреса одержувача».

Крім того, судом також досліджено позовну заяву Білоцерківської ОДПІ яка була подана до суду 03.06.2014 та встановлено, що податковим органом зазначено адресу відповідача - 09170, Україна, Київська область, Білоцерківський район, село Шкарівка, вулиця Ватутіна, буд. 3.

Суд зазначає, що при дослідженні позовної заяви та додатків до неї встановлено відсутність витягу з ЄДРПОУ та доказів направлення податковим органом позовної заяви з додатками відповідачу, як було передбачено ч.3 ст.106 КАС України (в редакції, що діяла на момент звернення до суду податковим органом).

Ухвалою суду про відкриття провадження у справі за нововиявленими обставинами від 29.12.2018 судом було витребувано від Білоцерківської ОДПІ витяг з ЄДРПОУ щодо ФГ «Агрофірма «Інтер-2006». Проте, податковим органом витребувані судом документи надані не були.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 10.05.2018 (на момент винесення рішення першої інстанції) та станом на 23.01.2019 (на момент розгляду заяви за нововиявленими обставинами) встановлено, що місцезнаходження юридичної особи ФГ «Агрофірма «Інтер-2006»: АДРЕСА_1. Відповідно до витягу станом на 10.05.2018 державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи здійснена 23.12.2 з підстави - зміна місцезнаходження.

Таким чином суд дійшов висновку, що ФГ «Агрофірма «Інтер-2006» не було належним чином повідомлено про наявність позовної заяви про припинення підприємницької діяльності.

Стосовно припинення підприємницької діяльності ФГ «Агрофірма «Інтер-2006» суд зазначає, що відповідно до п.120.1 ст. 120 ПК України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Згідно із п.75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.п.75.1.1 п.75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Згідно із п.76.1 ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Відповідно до п.86.2 ст. 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно із п.п.54.3.1 п.54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об'єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством.

Згідно із п.58.1 ст. 58 ПК України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Таким чином, факт неподання податкової звітності протягом певного періоду повинен був бути встановлений Білоцерківської ОДПІ в ході проведення камеральної перевірки та оформлений відповідним актом. За результатами розгляду матеріалів такої перевірки відносно відповідача контролюючий орган згідно із ст. 58 ПК України мав би прийняти податкові повідомлення - рішення і у відповідності до ст. 120 ПК України визначити суму штрафних (фінансових) санкцій за неподання податкової звітності. Сума штрафних санкцій, своєчасно несплачених платником податків у встановленому ПК України порядку, стає податковим боргом такого платника.

В матеріалах справи не містяться документи та податковим органом до суду не надано інформації стосовно того, що протягом 2010-2016 p.p. ФГ «Агрофірма «Інтер-2006» отримувало будь-які акти камеральних перевірок з приводу неподання ним податкової звітності, а також будь - яких податкових повідомлень - рішень, винесених за результатами розгляду матеріалів таких перевірок.

Контролюючий орган у відповідності до вимог ПК України зобов'язаний був нарахувати відповідачеві штрафні санкції за кожен випадок неподання податкової звітності (тобто за кожен звітний період, в якому відбулось таке неподання), виставити податкове повідомлення - рішення та спрямувати його до відповідача для проведення сплати. В такому разі у ФГ «Агрофірма «Інтер-2006» повинен накопичитись певний податковий борг зі штрафних санкцій, що, в свою чергу, унеможливлює видання контролюючим органом довідки про присвоєння відповідачу статусу платника єдиного податку 4 групи.

Враховуючи те, що ФГ «Агрофірма «Інтер-2006» протягом 2010 - 2016 p.p. жодних актів перевірок чи виданих на їх основі повідомлень - рішень не отримувало, жодних коштів в рахунок погашення податкового боргу не сплачувало, то з огляду на ст.ст. 58, 75, 76, 86, 120 ПК України Білоцерківська ОДПІ не мала права передавати реєстраційну справу ФГ «Агрофірма «Інтер-2006» до Малинської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області, чим заперечує проти зміни місцезнаходження юридичної особи з січня 2016 року, а також видавати Білоцерківською ОДПІ довідки від 06.05.2014 року № 3862/10/25-0 про відсутність у відповідача податкового боргу.

Відповідно до положень статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об'єднаного Королівства (Chahal v. theUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьев проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява N 28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. theUnitedKingdom), пп. 28 - 36, Series AN 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

Відповідно до положень ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 5 КАС України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За таких обставин суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову про припинення юридичної особи, а тому заява про перегляд рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 по справі № 810/3373/14 за нововиявленими обставинами підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 369 КАС України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. У разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 2 частини п'ятої статті 361 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд:

1) ухвалює рішення - якщо переглядалося рішення суду;

2) приймає постанову - якщо переглядалася постанова;

3) постановляє ухвалу - якщо переглядалася ухвала.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Заяву Фермерського господарства «Агрофірма «Інтер-2006» про перегляд справи за нововиявленими обставинами задовольнити.

2. Скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 у справі № 810/3373/14.

3. Ухвалити рішення, яким у задоволенні позовних вимог Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області про припинення юридичної особи ФГ «Агрофірма «Інтер 2006» відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лиска І.Г.

Повний текст рішення виготовлений 23 січня 2019 року