Справа № 823/790/17
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/790/17 Суддя (судді) першої інстанції: С.М. Гарань
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Степанюка А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Швейна фабрика Лібовнера» на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 13 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області до Публічного акціонерного товариства «Швейна фабрика Лібовнера» про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Державної фіскальної служби у Черкаській області звернулось до суду з даним позовом про стягнення з рахунків у банках ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» коштів за податковим боргом на загальну суму 93785,70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення вимог Податкового кодексу України відповідач не сплатив самостійно визначені в податковій звітності суми орендної плати за землю та нараховані штрафні санкції і пеню у загальному розмірі 93785,70 грн., при цьому, передбачені законодавством заходи щодо стягнення заборгованості до позитивного результату не призвели, відповідач у добровільному порядку погашати борг не збирається.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 13 червня 2017 року адміністративний позов задоволено, при цьому, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у встановлені законом строки узгоджену суму податкового боргу в загальному розмірі 93785,70 грн не сплатив, доказів її оскарження в адміністративному або судовому порядку не надав, отже, вимоги позивача є обґрунтованими.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, постановлення рішення на підставі не повно досліджених доказів, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким закрити провадження у справі. Апелянт зазначає, що рішенням Господарського суду Черкаської області від 06.07.2017 року у справі №925/547/17 вирішено питання про стягнення з ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» орендної плати за землю (податкового боргу) за період з 01.02.2016 по 31.05.2017, отже, наявність оскаржуваного рішення може призвести до подвійного стягнення заборгованості по орендній платі за землю. Крім того, апелянт звертає увагу на порушення правил підсудності, вважаючи що цей спір не є публічно-правовим.

У відповідності до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та проаналізувавши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідач має непогашений податковий борг з орендної плати з юридичних осіб за 2016-2017 рік на загальну суму 93785,70 грн, а саме: 71587,15 грн (нараховано по декларації від 21.01.2016 № за 2016 рік), 17896,80 грн (нараховано по декларації від 02.02.2017 № за січень, лютий, березень 2017 року), 960,00 грн (податкове повідомлення-рішення від 25.04.2016 №) та 3341,75 грн (пеня).

Податковим повідомленням-рішенням Смілянської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Черкаській області № від 25.04.2016 до відповідача застосовано штраф у розмірі 960,00 грн за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов'язань з орендної плати за землю за квітень, травень 2015 року. Вказане податкове повідомлення-рішення не оскаржено у встановленому законом порядку.

Наведене стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що наявність податкового боргу у відповідача є доведеною, як наслідок, позов обґрунтований.

Так, відповідно до п.286.2 ст.286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Податковим боргом в розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України є сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.06.2009 року між Шполянською міською радою (орендодавець) та ВАТ «Шполянська швейна фабрика імені Лібовнера» (в подальшому найменування змінено на ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера») (орендар) було укладено договір оренди землі №17, відповідно до п.1.1 якого орендодавець на підставі рішення міської ради від 21.05.2009 року №39-9.13/V надав, а орендар прийняв в довгострокове платне користування земельну ділянку площею 0,7718 га в Черкаській області, м. Шпола, вул. Пролетарська, 56 під існуючою виробничою будівлею. За цільовим призначенням земельна ділянка відноситься до категорії земель промисловості.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земель комунальної та державної власності в межах населених пунктів є відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку, відповідно до п.288.1 ст.288 Податкового кодексу України є договір оренди такої земельної ділянки оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства.

Відповідач не оспорює наявність вказаного в даній справі податкового боргу, проте, посилається на загрозу його подвійного стягнення, на підтвердження чого ним надано до суду апеляційної інстанції рішення Господарського суду Черкаської області від 06.07.2017 року у справі №925/547/17, яким вирішено питання щодо стягнення з ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» орендної плати за землю (податкового боргу) за період з 01.02.2016 по 31.05.2017 (в тому числі спірного), а саме: 113462,40 грн боргу за орендну плату, 748,27 пені, 7931,53 грн інфляційних витрат та 1639,01 3% річних.

З метою виконання вказаного рішення було видано наказ №925/547/17 від 26.07.2017, який перебуває на виконання у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області у складі зведеного виконавчого провадження ВП №54794947.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що враховуючи наявність рішення Господарського суду Черкаської області від 06.07.2017 року у справі №925/547/17, яким вирішено питання про стягнення з ПАТ «Швейна фабрика Лібовнера» орендної плати за землю (податкового боргу) за той самий період, отже, відсутній предмет позову.

Відповідно до п. 4 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у визначених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.

Враховуючи те, що під час апеляційного провадження не встановлено порушень судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне визнати постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 13 червня 2017 року нечинною та закрити провадження по справі №823/790/17.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Швейна фабрика Лібовнера» задовольнити частково.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 13 червня 2017 року - визнати нечинною.

Провадження у справі за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області до Публічного акціонерного товариства «Швейна фабрика Лібовнера» про стягнення податкового боргу закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Епель

А.Г. Степанюк