Справа № 826/16445/18
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2019-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 січня 2019 року № 826/16445/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Скочок Т.О., при секретарі судового засідання Новик В.М., розглянувши у судовому засіданні (в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням) адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-НВ»
до 3-тя особаСтаршого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко Сергія Володимировича (відповідач-1) Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (відповідач-2) NIBULON S.A.
про визнання протиправними дій, -

за участю представників:

від відповідача 1 та 2 - Cіренко С.В.,

від третьої особи - Слободяник О.П.,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРО-НВ», (далі також - позивач, ТОВ «АГРО-НВ») з позовом до старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко Сергія Володимировича (далі також - відповідач, ст. державний виконавець Сіренко С.В.), в якому просило: визнати протиправними дії відповідача, вчинені в межах виконавчого провадження №55583162 по відношенню до позивача, які виявляються у направленні запиту державного виконавця №55583162/20.1-4/23 від 03.09.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що державний виконавець, вчиняючи виконавчі дії щодо витребування у позивача, який не є стороною виконавчого провадження, відомостей щодо перебування в ТОВ «АГРО-НВ» майна та коштів, належного треті особі - ПрАТ «Компанія «Райз» (боржника в виконавчому провадженні), діяв протиправно, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено обов'язку особи, яка не є стороною виконавчого провадження та не є особою, яка залучалася до проведення виконавчих дій, надавати таку інформацію.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.10.2018 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено розгляд справи по суті у першому судовому засіданні.

27.11.2018 у судовому засіданні суд, відповідно до ст. 48 Кодексу адміністративного судочинства України, залучив до участі у справі в якості співвідповідача орган державної виконавчої служби - Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Також, у цьому з судовому засіданні судом задоволено письмову заяву NIBULON S.A. (юридичної особи зареєстрованої за законодавством Швейцарської Конфедерації, адреса: Швейцарія, Невшатель, авеню де ля Гаре, 49) про вступ в якості третьої особи (вх. №119774/18 від 26.11.2018), та залучено зазначену юридичну особу (що також виступає стягувачем у виконавчому провадженні №55583162), до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів.

У судове засідання призначене на 21.01.2019 позивач явку свого уповноваженого представника не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та про причини неможливості прибуття до суду свого представника суд не повідомив.

Відповідно до ч.1 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь - якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з п.1 ч.3 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на викладене, з урахуванням предмету, підстав позову та склад учасників справи, суд дійшов висновку, що неявка позивача (його представника) не перешкоджає розгляду справи за його відсутності та про відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні.

21.01.2019 у судовому засіданні представники відповідача та третьої особи заперечували проти задоволення заявлених позовних вимог з підстав та мотивів, що наведені в тексті відзиву на позовну заяву (вих. №55583162/20.1-4/23 від 29.10.2018). Зокрема, свої заперечення проти позову відповідачі мотивують тим, що державний виконавець з метою захисту інтересів стягувача у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, має право одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. В даному випадку у зв'язку з отриманням від Державної фіскальної служби України та від стягувача інформації, яка свідчила про вірогідність існування у ТОВ «АГРО-НВ» дебіторської заборгованості перед боржником (ПрАТ «Компанія «Райз»), державний виконавець надіслав позивачеві запит від 03.09.2018 №55583162/20.1-4/23 щодо надання відомостей про належне боржнику майно, що перебуває у ТОВ «АГРО-НВ», та майно чи кошти, які ТОВ «АГРО-НВ» має передати боржнику, довідку про стан заборгованості ТОВ «АГРО-НВ» перед боржником, письмові пояснення щодо підстав і строків її виникнення, та засвідчених копій підтверджуючих документів. Такі дії щодо направлення запиту на адресу позивача відповідачі вважають законними.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження №55583162 з примусового виконання виконавчого листа №759/16206/14-ц, виданого Святошинським районним судом м. Києва 28.12.2017, про: «Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном там кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і), згідно з яким рішення арбітражного суду першого рівня змінюється, відповідно до висновків цього рішення.

Продавці-Апелянти - публічне акціонерне товариство «Компанія Райз» повинні сплатити Покупцям-Відповідачам - «NIBULON SA» 17 536 000,00 (сімнадцять мільйонів п'ятсот тридцять шість тисяч) доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України гривни щодо долара США станом на 06 грудня 2017 року становить 476 354 918,40 в якості відшкодування збитків, а також складні відсотки на цю суму, що розраховуються поквартально, за ставкою 4% (чотири відсотки) з дати невиконання зобов'язань - 11 січня 2011 року, і до дати повної сплати відшкодування збитків.

Порядок відшкодування арбітражних витрат, передбачений рішенням суду першого рівня, підтримується.

Витрати на арбітраж за розгляд цієї Апеляції (за виключенням витрат Відповідачів-Покупців - «NIBULON SA» на їх торгового представника) несуть Продавці-Апелянти - публічне акціонерне товариство «Компанія Райз».

Витрати та збори за цією апеляцією:- Фунтів стерлінгів: - Збори Асоціації 5463,29; - Збори Апеляційної ради 48131,56; - ПДВ 0,00 53594,85 фунтів стерлінгів, 53594,85 фунтів стерлінгів, що за офіційним курсом Національного банку України гривни щодо фунта стерлінга станом на 06 грудня 2017 року становить 1 955 901, 17 грн., сплачуються Продавцями - публічним акціонерним товариством «Компанія «Райз».

Виконавче провадження за даним виконавчим листом було відкрито постановою ст. державного виконавця Сіренко С.В. від 22.01.2018 за наслідками розгляду заяви стягувача - NIBULON SA про примусове виконання.

03.09.2018 в рамках цього виконавчого провадження ст. державним виконавцем Сіренко С.В., в тому числі на адресу ТОВ «АГРО-НВ» був направлений письмовий запит №55583162/20.1-4/23, яким вимагалось протягом трьох днів з моменту отримання цього запиту подати до відділу примусового виконання рішень Департаменту:

- відомості про належне ПрАТ «Компанія «Райз» (попереднє найменування - ПАТ «Компанія «Райз»), , майно, що перебуває у позивача, та майно чи кошти, які він повинен передати ПрАТ «Компанія «Райз»;

- довідку про стан заборгованості ТОВ «АГРО-НВ» перед ПрАТ «Компанія «Райз», письмові щодо підстав і строків її виконання та належним чином засвідчені копії підтверджуючих документів.

Позивач, вважаючи такі дії державного виконавця протиправними, звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва за захистом своїх прав та законних інтересів.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання судових рішень, правовий статус учасників виконавчого провадження врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VIII).

За змістом норми ч. 1 ст. 14 Закону №1404-VIII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зокрема, в силу норми п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Більш того, згідно з ч. 5 ст. 18 Закону №1404-VIII під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

При цьому, відповідно до абз. 1 ч. 4 ст. 18 Закону №1404-VIII, вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Правовий аналіз наведених норм Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави для висновку про те, що державний виконавець наділений достатнім обсягом прав на вжиття передбачених цим Законом заходів з примусового виконання рішень шляхом отримання, в тому числі й від підприємств, що не являються безпосередньо учасниками виконавчого провадження, інформації безвідносно до ознак її конфіденційності.

Аналогічно в п. 11 розд. І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 (що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802), визначено, що запит виконавця є письмовим документом, який є обов'язковим для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю інформації, документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень. Отримана інформація використовується органами державної виконавчої служби (приватним виконавцем) виключно із службовою метою.

Таким чином, в контексті обставин справи запит державного виконавця не є виконавчою дією, не стосується вжиття заходів примусового виконання рішення і використовується виключно із службовою метою, оскільки відповідач, складаючи та направляючи на адресу позивача вищевказаний запит, діяв виключно з метою розшуку майна недобросовісного боржника на підставі та в порядку, визначеному статтею 18 Закону №1404-VIII.

Частиною першою ст. 53 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

Зазначені особи зобов'язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику.

Отже, в силу наведених правових норм державний виконавець може звернутись до осіб, в розпорядженні яких перебуває майно чи кошти боржника, та на запит отримати від таких осіб відповідні відомості про належне боржнику майно.

Дослідивши та проаналізувавши наявні у справі матеріали (зокрема, матеріали надані представником відповідачів - ст. державним виконавцем Сіренко С.В.) суд встановив, що державним виконавцем під час здійснення виконавчих дій щодо примусового виконання виконавчого листа №759/16206/14-ц, виданого 28.12.2017, було: 23.01.2018 - направлено запит до Офісу великих платників податків ДФС щодо надання інформації про наявність і розмір дебіторської заборгованості ПАТ «Компанія «Райз», в розрізі платників податків-дебіторів; 23.01.2018 - викликано керівника ПАТ «Компанія «Райз» для надання підтверджуючих документів про сплату боргу, та надання пояснень та інших документів; 15.02.2018 - повторно викликано керівника ПАТ «Компанія «Райз»; 13.07.2018 - направлено вимоги до ДФС України та Офісу великих платників податків ДФС про надання витягу з Єдиного реєстру податкових накладних щодо виданих та отриманих ПАТ «Компанія «Райз» податкових накладних за звітні періоди 2014 - 2018 років.

Відповідно до листа ДФС України від 17.07.2018 №12601/5/99-99-12-03-06-16 відповідача повідомлено про те, що згідно з даними обліково-звітної інформації системи органів ДФС ПАТ «Компанія «Райз» () подало останню фінансову звітність за результатами фінансово-господарської діяльності першого кварталу 2018 року, а саме форму № 1 «Баланс», де відображено на кінець звітного періоду суму у рядку 1040 «Довгострокова дебіторська заборгованість» - 10000 тис. грн., рядку 1125 «Дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги» - 164912 тис. грн., рядку 1130 «Дебіторська заборгованість за розрахунками за виданими авансами» - 482355 тис. грн., рядку 1135 «Дебіторська заборгованість за розрахунками з бюджетом» - 27445 тис. грн., рядку 1136 «Дебіторська заборгованість за розрахунками у тому числі з податку на прибуток» - 16614 тис. грн., рядку 1140 «Дебіторська заборгованість за розрахунками з нарахованих доходів» - 1904 тис. грн., рядку 1145 «Дебіторська заборгованість за розрахунками із внутрішніх розрахунків» - 14815209 тис. грн., рядку 1155 - «Інша поточна дебіторська заборгованість» - 2022411 тис. грн.

З листа Офісу великих платників податків ДФС від 20.07.2018 №8680/9/28-10-41/08-06, отриманого на запит щодо надання витягу з Єдиного реєстру податкових накладних ПрАТ «Компанія «Райз», державний виконавець встановив, що в період 2014 - 2018 роки ПрАТ «Компанія «Райз» реалізувало позивачеві товарів (робіт, послуг) на загальну суму 63 747 740,16 грн.

У свою чергу, з метою підтвердження вказаної інформації та з'ясування ймовірної заборгованості позивача перед ПрАТ «Компанія «Райз» за поставлені товари (роботи, послуги), стягувач (NIBULON SA) звернувся до ст. державного виконавця Сіренка С.В. з клопотанням від 03.09.2018 про надсилання до суб'єктів господарювання, в т.ч. до ТОВ «АГРО-НВ» запиту державного виконавця в порядку, передбаченому ст. 53 Закону №1404-VIII.

На підставі отриманої інформації з ДФС України та Офісу великих платників податків ДФС, та на виконання клопотання сторони виконавчого провадження, 03.09.2018 ст. державним виконавцем Сіренком В.С. надіслано описаний вище запит №55583162/20.1-4/23 до підприємств, зокрема, до ТОВ «АГРО-НВ».

З наведеного вбачається, що ст. державний виконавець Сіренко В.С. надіслав запит на адресу позивача не як стороні виконавчого провадження, а як особі, у якої може знаходитись майно чи кошти, які належать боржнику.

Суд зазначає, що незважаючи на те, що позивач не є учасником чи стороною виконавчого провадження, державний виконавець має право відповідно до вимог пункту 3 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII звернутися до нього із запитом щодо надання інформації, яка необхідна йому для подальшого здійснення виконавчих дій в межах виконавчого провадження.

Посилання позивача у тексті позову на те, що відповідач 1 не мав права витребовувати від нього інформацію та документи про дебіторську заборгованість, суд відхиляє як нормативно необгрунтовані, оскільки, як вже зазначалося вище по тексту цього рішення суду, п. 3 ч. 3 ст. 18 та ч. 1 ст. 53 Закону №1404-VIII надає державному виконавцю повноваження на вчинення таких дій без жодних умов чи обмежень.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що відповідачі в даному випадку довели суду правомірність оскаржуваних дій державного виконавця.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно з ч. 1, 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В даному випадку відсутні підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат, оскільки позивачу було відмовлено у задоволенні позову повністю, а документальні докази понесення відповідачами судових витрат у матеріалах справи відсутні.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 205, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-НВ» (, адреса: 03170, м. Київ, вул. Перемоги, буд. 20) до старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко Сергія Володимировича та Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Архітектора Городоцького, 13), за участю третьої особи - NIBULON S.A. про визнання протиправними дій відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок

Повний текст рішення суду виготовлений 24.01.2019.