Справа № 420/403/19
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2019-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/403/19
УХВАЛА

25 січня 2019 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Самойлюк Г.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Голови Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу № 69-ос/с від 25.10.2018р. «Про відрахування зі штату Приморського районного суду м. Одеси судді Нікітіної С.Й.».

Разом з позовною заявою 23.01.2019р. (вх. № 2664 /19) позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить зупинити дію наказу Голови Приморського районного суду м. Одеси № 69-ос/с від 25.10.2018р. «Про відрахування зі штату Приморського районного суду м. Одеси судді Нікітіної С.Й.» до набрання законної сили рішенням по даній справі.

В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що не застосування заходів забезпечення позову у вигляді зупинення дії індивідуального акта (наказу про відрахування зі штату) призведе до унеможливлення ефективного захисту прав позивача, які остання вважає порушеними та за захистом яких звернулась до суду, так як термін зупинення дії оскаржуваного наказу сплив, а його виконання призведе до незворотного порушення трудових прав позивача як судді Приморського районного суду м. Одеси. При цьому зазначено, що на теперішній час рішенням Верховного Суду від 17.01.2019р. залишено в силі рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.06.2018р., яким визнано протиправним та скасовано рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів № 4573/дп-11 від 30.11.2011р.; визнано протиправним та скасовано рішення Вищої ради юстиції № 1199/0/15-15 від 18.12.2015р. «Про залишення скарги судді Приморського районного суду м. Одеси Нікітіної С.Й. на рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів від 30 листопада 2011 року № 4573/дп-11 без задоволення»; визнано протиправним та скасовано рішення Вищої ради юстиції №1200/0/15-15 від 18.12.2015 р. «Про внесення подання до Верховної ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Приморського районного суду м. Одеси за порушення присяги», яке є остаточним та не підлягає оскарженню. Однак відсутність термінових механізмів впровадження даного рішення суду, без остаточного скасування рішення Вищої ради правосуддя № 2503/0/15-17 від 22.08.2017 р. про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Приморського районного суду м. Одеси, зумовлює необхідність звернення до суду з відповідним позовом та заявою про забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.ч.1, 2 та 4 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обовязку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Наведений перелік підстав забезпечення позову є вичерпним.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. При цьому заходи забезпечення позову вживаються судом з метою охорони прав та інтересів позивача на час розгляду справи та не можуть вирішувати спірні правовідносини по суті.

З наведеного вбачається, що підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: 1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; 2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; 3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; 4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, наявних в справі встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Тобто інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів позивача в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Однак, заявником не доведено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до прийняття у справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Суд, під час розгляду заяви про забезпечення позову, повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити чи є хоча б одна з передбачених ст. 150 КАС України обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, бути безпосередньо пов'язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Судом не беруться до уваги доводи позивача щодо очевидної протиправності наказу про її відрахування зі штату Приморського районного суду м. Одеси, оскільки визнання протиправним та скасування такого наказу є предметом позову у даній справі, в звязку з чим такі твердження є передчасними, оскільки підлягають встановленню під час розгляду справи по суті.

Відтак, наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дій та/або бездіяльності може бути виявлена судом тільки на підставі з'ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв'язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

За приписами п. 4 ч.1 ст. 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» голова місцевого суду видає на підставі акта про призначення судді на посаду, переведення судді, звільнення судді з посади, а також у звязку з припиненням повноважень судді відповідний наказ.

За змістом ст.131 Конституції України в Україні діє Вища рада правосуддя, яка серед іншого ухвалює рішення про звільнення судді з посади.

За приписами ч.2 ст. 112 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішення про звільнення судді з посади ухвалює Вища рада правосуддя у порядку, встановленому Законом України "Про Вищу раду правосуддя".

Задоволення заяви позивача про забезпечення позову у спосіб, який вона просить, фактично призведе до невиконання рішення Вищої ради правосуддя № 2503/0/15-17 від 22.08.2017 р. про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Приморського районного суду м. Одеси, яке на теперішній час є чинним та його дія не зупинена.

Позивачем не надано до суду належних доказів та не наведено існування обставини, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову заподіє шкоди її правам, чи захист цих прав стане неможливим без вжиття таких заходів або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Доводи позивача про те, що у разі не вжиття заходів процесуального примусу виконання наказу № 69-ос/с від 25.10.2018р. «Про відрахування зі штату Приморського районного суду м. Одеси судді Нікітіної С.Й.» призведе до незворотного порушення трудових прав позивача, як судді Приморського районного суду м. Одеси, суд вважає передчасними та необґрунтованими і не бере до уваги, оскільки дії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та Вищої ради правосуддя, на які вказує позивач, безпосередньо передбачені нормами законодавства і належать до їх виключної компетенції та є дискреційними повноваженнями. Для відновлення прав позивача в такому випадку законодавством передбачені конкретні механізми, зокрема, судовий порядок.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, позивачем не обґрунтовано та до матеріалів заяви не надано доказів, що невжиття заходів забезпечення позову заподіє шкоди її правам, чи захист цих прав стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Забезпечуючи даний позов шляхом зупинення дії наказу Голови Приморського районного суду м. Одеси № 69-ос/с від 25.10.2018р. «Про відрахування зі штату Приморського районного суду м. Одеси судді Нікітіної С.Й.» до набрання законної сили рішенням по даній справі, судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає критеріям розумності та обґрунтованості, збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин та не відповідає інституту забезпечення позову в адміністративному процесі.

Враховуючи зазначене, виходячи із змісту поданої заяви та доводів наведених позивачем на її обґрунтування, суд дійшов висновку про необґрунтованість останньої та не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, в зв'язку з чим відмовляє в її задоволенні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.150-152, 154, 243, 294 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову,- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст.295, 297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п.15 ч.1 «Перехідних положень» КАС України.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 256 КАС України.

Суддя Г.П. Самойлюк