Справа № 540/2222/18
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2019-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/2222/18
16 год. 27 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дубровної В.А.,

при секретарі: Мельник О.О.,

за участю представників

позивачів - ОСОБА_1

відповідача - Грудковської А.М., Булига І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

30 жовтня 2018 року ОСОБА_4 (надалі - ОСОБА_4), ОСОБА_5 (надалі - ОСОБА_5), ОСОБА_6 (надалі - ОСОБА_6) (разом - позивачі), від імені яких діє адвокат ОСОБА_1, звернулися до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області ( далі - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Херсонській області), в якому просять:

- визнати протиправними дії ГУ Держгеокадастру у Херсонській області щодо відмови, викладеної у листі від 20 серпня 2018 року № 5804/0-2400/0/95-18 щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), припинення права постійного користування земельною ділянкою площею 1,4000 га ОСОБА_4, що належить їй згідно державного акта на право постійного користування землею серія ХС, зареєстрованого 24 лютого 1997 року за № 457, на території Милівської сільської ради Бериславського району та передачі її у власність для ведення особистого селянського господарства та зобов'язати ГУ Держгеокадастру у Херсонській області затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), припинити право користування земельною ділянкою згідно державного акта на право постійного користування землею серія ХС, зареєстрованого 24 лютого 1997 року за №457, на території Милівської сільської ради Бериславського району та передати у власність ОСОБА_4 земельну ділянку загальною площею 1,4000 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_4;

- визнати протиправними дії ГУ Держгеокадастру у Херсонській області щодо відмови, викладеної у листі від 20 серпня 2018 року №5815/0-2407/0/95-18 щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), припинення права постійного користування земельною ділянкою площею 1,4000 га ОСОБА_6, що належить йому згідно державного акта на право постійного користування землею серія ХС, зареєстрованого 24 лютого 1997 року за № 520, на території Милівської сільської ради Бериславського району та передачі її у власність для ведення особистого селянського господарства та зобов'язати ГУ Держгеокадастру у Херсонській області затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), припинити право користування земельною ділянкою згідно державного акта на право постійного користування землею серія ХС, зареєстрованого 10 жовтня 1994 року за №520, на території Милівської сільської ради Бериславського району та передати у власність ОСОБА_6 земельну ділянку загальною площею 1,4000 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_5;

- визнати протиправними дії ГУ Держгеокадастру у Херсонській області щодо відмови, викладеної у листі від 20 серпня 2018 року №5817/0-2395/0/95-18 щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), припинення права постійного користування земельною ділянкою площею 1,4000 га. ОСОБА_5, що належить їй згідно державного акта на право постійного користування землею серія ХС, зареєстрованого 24 лютого 1997 року за № 544, на території Милівської сільської ради Бериславського району та передачі її у власність для ведення особистого селянського господарства та зобов'язати ГУ Держгеокадастру у Херсонській області затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), припинити право користування земельною ділянкою згідно державного акта на право постійного користування землею серія ХС, зареєстрованого 24 лютого 1997 року за №544, на території Милівської сільської ради Бериславського району та передати у власність ОСОБА_5 земельну ділянку загальною площею 1,4000 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_6.

Ухвалою суду від 19.11.2018 р. провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 07.12.2018 року.

Ухвалою суду від 07.12.2018 р. за клопотанням представника відповідача відкладено розгляд справи до 09.01.2019 р.

Протокольною ухвалою суду від 09.01.2019 року оголошено перерву в судовому засіданні до 18.01.2019 року.

Вказані вимоги позивачі обґрунтовують тим, що у 1993 р. отримали у постійне користування земельні ділянки площею по 2,0 га. кожний для ведення особисто підсобного господарства, що підтверджується державними актами на право постійного користування. Згодом, у 1994 році позивачі з вказаних земельних ділянок отримали у власність земельну ділянку по 0,6 га. кожний, при цьому, інша частина вказаних земельних ділянок площею по 1,40 га. кожна залишились в їх постійному користуванні. Отримавши від відповідача відповідний дозвіл та розробивши технічні документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею по 1,40 га. кожний, позивачі звернулись до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області з заявами про затвердження вказаної технічної документації, припинення права постійного користування земельними ділянками площею по 1,40 га. кожна та передачу їх у власність для ведення особистого селянського господарства. Проте, 20.08.2018 р. відповідач відмовив у задоволені вказаних заяв, мотивуючи п. 4 ст. 116 Земельного Кодексу України, якою передбачено, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання. Позивачі вважають таку відмову протиправною, оскільки відповідно до ч. 7 ст. 5 Закону України "Про особисте селянське господарство" громадяни, які реалізували своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особисто підсобного господарства в розмірі менше 2,0 гектарів, мають право на збільшення земельної ділянки в межах норм, установлених статтею 121 Земельного Кодексу України для ведення особисто селянського господарства. Додатково позивачі зазначають, що відповідачем не дотримано вимог щодо форми відповіді, наданої за результатом розгляду вказаних вище заяв, оскільки єдиною формою рішень, які можуть прийматися територіальними управліннями Держгеокадастру, є накази. При цьому, лист не є документом організаційно-розпорядчого характеру, а тому надання відповідачем відмови у формі листа є протиправним.

17.12.2018 р. представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, яким заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що позивачі використали своє право на отримання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, про що свідчать записи у державних актах на право постійного користування землею, а тому, відповідно до приписів ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України, повторна реалізація такого права, не допускається. Крім того, відповідач зазначає, що наказами ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 27.10.2017 р. № 21-5048/18-17-СГ, №21-5049/18-17-СГ та № 21-5055/18-17-СГ позивачам було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) в частині земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають в постійному користуванні на підставі державних актів на право постійного користування, проте не для передачі їх у власність, що свідчить про іншу мету розробки вказаної документації із землеустрою. Щодо доводу позивачів про форми відповідей, які були надані заявникам, то відповідач зазначає, що згідно з положеннями Закону України "Про Державний земельний кадастр" видача рішення про передачу у власність, що перебувають у державній або комунальній власності є адміністративною послугою, а тому відповідно до затверджених наказом Держгеокадастру від 23.10.2017 р. № 216 типових інформаційної та технологічної карток, результатом надання адміністративної послуги є рішення про передачу земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності або відмова у наданні рішення про передачу земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у формі листа. Відповідач також вважає, що позовні вимоги щодо передачі земельних ділянок у власність не містить ознак публічно-правового характеру, а тому порушені права позивача підлягають захисту в порядку цивільного судочинства. З огляду на вказані обставини, відповідач вважає, що оскаржувані листи - відповіді відповідають вимогам діючого законодавства.

Дослідивши подані сторонами документи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вказує про наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, у 1993 році позивачі на підставі рішення виконкому Милівської сільської ради народних депутатів Бериславського району Херсонської області від 24.11.1993 р. № 28 отримали у постійне користування земельні ділянки, розташовані на території Милівської сільської ради народних депутатів, для ведення особистого підсобного господарства, площею 2,0 га кожний, що підтверджується держаними актами на право постійного користування землею, зокрема,

- держаним актом на право постійного користування землею серії ХС, виданим ОСОБА_4 24.02.1997 р., зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 457;

- держаним актом на право постійного користування землею серії ХС, виданим ОСОБА_6 24.02.1997 р., зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 520;

- держаним актом на право постійного користування землею серії ХС, виданим ОСОБА_5 24.02.1997 р., зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 544.

В подальшому, за рахунок вказаних земельних ділянок, на підставі рішення Милівської сільської ради від 21.04.1994 р. № 10 позивачі отримали у власність земельні ділянки площею по 0,60 га. кожна, що підтверджується записами у вищевказаних держаних актах на право постійного користування землею.

23.09.2017 р. позивачі звернулися до ГУ Держгеокадастру в Херсонській області з заявами про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Милівської сільської ради Бериславського району орієнтовною площею 1,4 га. для ведення особистого селянського господарства, які надані їм у постійне користування згідно державних актів на право постійного користування землею серії ХС від 24.02.1997 р., зареєстрованими за № 457, № 520 та № 544 відповідно.

27.10.2017 р. наказами ГУ Держгеокадастру у Херсонській області № № 21-5048/18-17-СГ, 21-5055/18-17-СГ, 21-5049/18-17-СГ "Про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки" відповідно до ст. 15-1, 22, 33, 79-1, 118, 122, 186 Земельного Кодексу України, статей 25, 55 Закону України "Про землеустрій", Закону України "Про особисте селянське господарство", Положення про ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 17.11.2016 р. № 308, заяв ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та державних актів на право постійного користування землею надано згоду на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в частині земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебуває в постійному користуванні, із цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, з метою визначення меж земельної ділянки та внесення відомостей до Державного земельного кадастру, без зміни права користування нею.

При цьому, пунктом 2 цього наказу зазначено керівнику відділу у Бериславському районі ГУ Держгеокадастру у Херсонській області при надходженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) забезпечити в установленому законодавством порядку реєстрацію земельної ділянки та внесення відомостей до Державного земельного кадастру.

На виконання вказаних наказів ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, позивачами було замовлено та розроблено ФОП ОСОБА_7, сертифікат інженера - землевпорядника № 013140 від 17.03.2016 р., зокрема -

- технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), загальною площею 1,4000 га гр. ОСОБА_8 для ведення особистого селянського господарства, Милівська сільська рада Бериславського району Херсонської області, на підставі якої державним кадастровим реєстратором відділу у Бериславському районі ГУ Держгеокадастру у Херсонській області 26.04.2018 р. внесено відомості про земельну ділянку до Державного земельного кадастру та присвоєно кадастровий номер НОМЕР_5.

- технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), загальною площею 1,4000 га гр. ОСОБА_5 для ведення особистого селянського господарства, Милівська сільська рада Бериславського району Херсонської області, на підставі якої державним кадастровим реєстратором відділу у Бериславському районі ГУ Держгеокадастру у Херсонській області 26.04.2018 р. внесено відомості про земельну ділянку до Державного земельного кадастру та присвоєно кадастровий номер НОМЕР_6;

- технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), загальною площею 1,4000 га гр. ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства, Милівська сільська рада Бериславського району Херсонської області, на підставі якої державним кадастровим реєстратором відділу у Бериславському районі ГУ Держгеокадастру у Херсонській області 26.04.2018 р. внесено відомості про земельну ділянку до Державного земельного кадастру та присвоєно кадастровий номер НОМЕР_4.

19 - 20 липня 2018 р. позивачі звернулись до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області з окремими заявами, в яких просили затвердити вказану технічну документацію, припинити їм право постійного користування земельною ділянкою площею 1,4000 га. кожна згідно державних актів на право постійного користування землею та передати їх у власність для ведення особистого селянського господарства. При цьому, зазначили, що право на безоплатну приватизацію земельної ділянки за даним цільовим призначенням не використали.

20.08.2018 р. ГУ Держгеокадастру у Херсонській області листами - відповідями № 5804/0-2400/0/95-18, № 5815/0-2407/0/95-18, № 5817/0-2395/0/95-18 розглянувши вказані заяви повідомило ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, про те, що відповідно до п. 4 ст. 116 Земельного кодексу України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. При цьому, враховуючи, що використано право на безоплатну передачу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, про що свідчать записи на державному акті на право постійного користування земельною ділянкою, та беручи до уваги наказ Головного управління від 27.10.2017 р. № 21-5048/18-17-СГ, №21-5055/18-17-СГ, № 21-5055/18-17-СГ щодо мети розробки вищезазначеної технічної документації із землеустрою, Головне управління не має можливості задовольнити їх клопотання.

Вважаючи такі відмови Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області протиправними, позивачі звернулися до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Земельним кодексом України від 25.10.2001 р. № 2768-ІІІ (далі - ЗК України).

Приписами частини 4 статті 122 цього Кодексу передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року № 15 затверджено Положення про Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Відповідно до пункту 7 вказаного Положення Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 03.03.2015 року № 28 затверджено Положення про Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області, відповідно до якого Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та йому підпорядковане та відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Херсонської області.

Отже, вирішення питань щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності віднесено до повноважень центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи.

Згідно частин 9, 10, 11 статі 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (ч.9 ст.118 ЗК України).

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (ч.10 ст.118 ЗК України).

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (ч.11 ст.118 ЗК України).

Підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності визначено статтею 116 ЗК України, якою, зокрема, передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. (ч. 3 ст. 116 ЗК України)

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. (ч. 4 ст. 116 ЗК України)

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. (ч. 5 ст. 116 ЗК України)

З огляду на вищевказані норми, суд зазначає, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян з підстав одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом, може мати місце лише один раз по кожному виду використання земельної ділянки.

При цьому, одноразовість отримання земельної ділянки у власність означає, що особа, котра скористалася своїм правом і отримала у власність земельну ділянку, меншу від граничної площі, передбаченої статтею 121 ЗК України, не має правових підстав для отримання у власність земельної ділянки цього цільового призначення вдруге, навіть площею, що складає різницю між гранично можливою та раніше отриманою у власність.

Аналогічного тлумачення наведених норм притримувався Вищий адміністративний суд України у постановах від 02.07.2013 р., справа № К/9991/81366/12, від 17.09.2013 р., справа № К/9991/61139/12, від 10.11.2015 № К/800/63675/14.

Таким чином, при прийнятті рішення про передачу у власність громадянина земельної ділянки за підставою "одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації" відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до наданих йому повноважень, зобов'язаний з'ясувати обставину реалізації громадянином свого права на безоплатне отримання земельної ділянки у межах норм приватизації по кожному виду використання земельної ділянки.

Як встановлено судом зі змісту оскаржуваних листів - відповідей ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, однією з підстав для відмови позивачам у наданні їм у власність спірних земельних ділянок, на думку відповідача, є використане ними право на безоплатну передачу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується записами у державних актах на право постійного користування землею.

При цьому, за позицією позивачів, вони мають право на збільшення земельної ділянки в межах норм, установлених ст. 121 Земельного Кодексу України для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується частиною 7 ст. 5 Закону України "Про особисте селянське господарство".

Надаючи правову оцінку вказаним доводам сторін, суд вказує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 56 Земельного кодексу України, в редакції від 18 грудня 1990 року, для ведення особистого підсобного господарства громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються безплатно у власність земельні ділянки, в межах населених пунктів, у розмірах, вказаних у земельно-облікових документах, або надаються безплатно у власність у розмірі не більше 0,6 гектара.

При цьому, частиною 7 статті 5 Закону України "Про особисте селянське господарство" від 15.05.2003 р. № 742-IV, чинному на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни України, які реалізували своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства в розмірі менше 2,0 гектара, мають право на збільшення земельної ділянки в межах норм, установлених статтею 121 Земельного кодексу України для ведення особистого селянського господарства.

Згідно приписів пункту "б" частини першої статті 121 ЗК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.

Виходячи зі змісту частини четвертої статті 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз за кожним видом використання.

З огляду на системний аналіз положень вищенаведених норм законодавства, суд вважає, що поняття "особисте підсобне господарство" (ст. 56 Земельного кодексу України від 18.12.90 р. № 561-XII та "особисте селянське господарство" (ст. 33 Земельного кодексу України від 25.10.2001 р. № 2768-III за змістом тотожні.

При цьому, співвідношення понять "особисте підсобне господарство" та "особисте селянське господарство" свідчать про те, що право на збільшення земельної ділянки в межах норм, установлених статтею 121 ЗК України для ведення особистого селянського господарства, мають ті громадяни, які реалізували своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства в розмірі не більше 0,6 га відповідно до приписів Земельного кодексу України, в редакції від 18 грудня 1990 року. У такому випадку, безоплатна передача земельної ділянки буде здійснюватися за загальним порядком, визначеним статтею 118 ЗК України.

Даний висновок суду узгоджується з правовим висновком, висловленим Верховним Судом України у постанові від 24 червня 2015 року у справі 6-228цс14 (номер в ЄДРСР 46301647).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідно до записів у державних актах на право постійного користування землею від 21.04.1994 р., ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 реалізували своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства в розмірі не більше 0,6 га. відповідно до приписів Земельного кодексу України в редакції від 18 грудня 1990 року, що, на думку суду, свідчить про наявність у позивачів права на збільшення земельної ділянки в межах норм, установлених статтею 121 Земельного кодексу України для ведення особистого селянського господарства відповідно до приписів ч. 7 ст. 5 Закону України "Про особисте селянське господарство", а тому оскаржувана відповідача з цих підстав є протиправною.

Натомість, іншою підставою для відмови позивачам у наданні їм у власність земельних ділянок є посилання відповідача на накази ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 27.10.2017 р. про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки щодо мети розробки документації із землеустрою, у зв'язку з чим суд зазначає наступне.

Згідно письмових пояснень представника відповідача від 17.01.2019 р., на виконання вимог п. 115 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження проекту ведення Державного земельного кадастру" від 17.10.2012 р. № 1051 та з метою реєстрації земельних ділянок та присвоєння їм кадастрового номеру, відповідно до заяв позивачів, ГУ Держгеокадастру у Херсонській області були прийняті накази 27.10.2017 р. № № 21-5048/18-17-СГ, 21-5055/18-17-СГ, 21-5049/18-17-СГ про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які перебувають у постійному користуванні. При цьому, представник відповідача вказує, що на підставі вказаної технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) не передбачалося здійснення передачі позивачам земельних ділянок у власність або користування, бо вони вже знаходяться у їх користуванні, і тому відповідачем було надано згоду виключно на відновлення меж земельних ділянок з метою внесення відомостей до Державного земельного кадастру.

Надаючи правову оцінку вказаному доводу відповідача, суд вказує наступне.

В розумінні Закону України "Про Державний земельний кадастр" від 07.0.2011 № 3613-VI Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера (ч.1 ст.1 Закону).

Відповідно до ч.1 ст.21 цього Закону відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру, в тому числі, на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.

За приписами п.2 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Державний земельний кадастр" від 07.0.2011 № 3613-VI земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом.

Відповідно до вимог ст. 25 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 № 858-IV види документації із землеустрою та їх склад встановлюються виключно цим Законом. Документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації.

Одним із видів документації із землеустрою є технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно з ст. 55 Закону № 858-IV встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка.

У разі, якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність чи користування, така технічна документація розробляється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України (у випадках, передбачених законом).

Системний аналіз вказаних норм законодавства дає суду підстави вважати, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється, серед іншого, з метою внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру України, а у разі наявності наміру отримати вказану земельну ділянку у власність обов'язковою передумовою для розроблення такої технічної документації є отримання відповідного дозволу власника земельної ділянки.

Як встановлено судом та підтверджується змістом наказів ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 27.10.2017 р. № 21-5049/18-17-СГ, № 21-5055/18-17-СГ, № 21-5048/18-17-СГ на підставі заяв та державних актів на право постійного користування землею відповідачем було надано позивачам згоду на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з метою внесення відомостей до Державного земельного кадастру, без зміни права користування нею.

Згідно наявних у справі витягів з державного земельного кадастру про земельні ділянки від 26.04.2018 р. щодо ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вбачається, що на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення ( відновлення) меж земельної ділянки у натурі ( на місцевості) загальною площею 1,4000 га. для ведення особистого селянського господарства, розроблених 17.04.2018 р. ФОП ОСОБА_7 по кожному з позивачів, державним кадастровим реєстратором відділу у Бериславському районі ГУ Держгеокадастру у Херсонській області 26.04.2018 р. внесено відомості про земельні ділянки до Державного земельного кадастру щодо кожного з позивачів та присвоєно відповідні кадастрові номери.

Вказана обставина не заперечувалась представником позивачів в ході розгляду справи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що розроблена позивачами технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на підставі наказів ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 27.10.2017 р. № 21-5049/18-17-СГ, № 21-5055/18-17-СГ, № 21-5048/18-17-СГ з метою внесення відомостей до Державного земельного кадастру та в подальшому подана позивачами до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області із заявами про її затвердження з метою отримання у власність земельної ділянки загальною площею 1,4000 га. для ведення особистого селянського господарства, на думку суду, не може вважатися технічною документацією у разі наявності наміру отримати вказану земельну ділянку у власність, оскільки обов'язковою передумовою для розроблення такої технічної документації є отримання відповідного дозволу власника земельної ділянки.

При цьому, суд зауважує, що вказана обставина не була покладена в основу оскаржуваних відмов відповідача, оформлених листами від 20.08.2018 № 5804/0-2400/0/95-18, № 5815/0-2407/0/95-18 та № 5817/0-2395/0/95-18, що фактично зумовило неправильне розуміння наданої відмови позивачами та в подальшому їх звернення до суду.

Крім того, на думку суду, зміст оскаржуваних листів-відповідей, відзиву на позовну заяву, письмових пояснень та усних пояснень представників відповідача в ході розгляду справи фактично свідчить про різні причини відмови відповідача у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надання їх у власність.

Додатково суд звертає увагу відповідача на ту обставину, що за змістом листів-відповідей ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 20.08.2018 р. № 5804/0-2400/0/95-18, № 5815/0-2407/0/95-18 та № 5817/0-2395/0/95-18 не розглянута вимога позивачів щодо припинення права постійного користування земельними ділянками площею 1,4000 га. згідно державного акта на право постійного користування землею у сукупності з іншими вимогами позивачів, що свідчить про не повний та невмотивований розгляд заяв позивачів.

Отже, формальний підхід відповідача до розгляду заяв позивачів, який виявився у не зазначенні конкретної причини відмови у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) із посилання на норми Закону, та не вирішенні питання про припинення права користування земельними ділянками, свідчить про порушення прав позивачів.

Щодо доводу позивачів про недотримання відповідачем форми відповідей, а саме надання листів замість наказів, то суд вказує наступне.

Відповідно до приписів Закону України "Про Державний земельний кадастр", Постанови Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2011 року № 835 "Деякі питання надання Державною службою з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальними органами адміністративних послуг", надання рішення про передачу у власність, надання у постійне користування та оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності є адміністративною послугою, яка надається територіальними органами Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про адміністративні послуги" суб'єктом надання адміністративної послуги на кожну адміністративну послугу, яку він надає відповідно до закону, затверджуються інформаційна і технологічна картки. Інформаційна картка адміністративної послуги, що надається територіальним органом центрального органу виконавчої влади, іншого державного органу, їх посадовими особами, які уповноважені відповідно до закону надавати адміністративну послугу, затверджується на підставі типової інформаційної картки, затвердженої відповідним центральним органом виконавчої влади, іншим державним органом.

Як зазначалося вище, Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області, є територіальним органом центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин - Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та підпорядковане йому.

Відповідно до типових інформаційної та технологічної карток адміністративної послуги "видача рішення про передачу у власність, надання у постійне користування та оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності", затвердженої наказом Держгеокадастру від 23.10.2017 № 216, результатом надання зазначеної адміністративної послуги є:

- рішення про передачу земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, або

- відмова у наданні рішення про передачу земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у формі листа.

Головне управління як територіальний орган Держгеокадастру, відповідно до покладених на нього завдань надає адміністративні послуги згідно із законом у відповідній сфері. Тому, у відповідності до Закону України "Про адміністративні послуги" та Положення, результат надання зазначеної адміністративної послуги надає у формі, затвердженій Держгеокадастром.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оформлення результатів розгляду заяв позивачів про відмову в наданні у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення шляхом складання листа про таку відмову відповідає вимогам чинного законодавства, а тому доводи позивачів в цій частині є необґрунтованими.

При цьому, посилання відповідача на наявність в даній справі ознак приватно - правових відносин є безпідставним, оскільки судом встановлено, що право власності на спірні земельні ділянки 1,4 га. землі не оформлене за жодною особою, що підтверджується також наявністю даного спору позивача із ГУ Держгеокадастру у Херсонській області.

Щодо вимоги позивачів про зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Херсонській області затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), припинити право користування земельною ділянкою та передати її у власність ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, то суд вказує наступне.

Повноваження суду при вирішенні справи врегульовано статтею 245 КАС України, згідно якої, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, а саме, зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. ( п. 4 ч. 2, ч. 4 цієї статті).

Під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Прийняте рішення, дія або бездіяльність суб'єкта владних повноважень в ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого органу в порядку передбаченому законодавством.

Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Отже, встановлені під час розгляду даної справи обставини, дають підстави суду для висновку, що подані позивачами документи підлягають повторній перевірці відповідачем на відповідність норм земельного законодавства при зверненні громадян до відповідного органу виконавчої влади, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до його повноважень.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вказані вимоги позивачів у цій частині задоволенню не підлягають.

Натомість, відповідно до положень абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивачів є зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Херсонській області повторно розглянути заяви ОСОБА_4 від 19.07.2018 р., ОСОБА_6 від 20.07.2018 р. та ОСОБА_5 від 20.07.2018 р. про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 1,4000 га на території Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, припинення права постійного користування вказаною земельною ділянкою та надання її у власність для ведення особистого селянського господарства, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Щодо вимоги позивачів про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Частиною другою статті 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Згідно з положеннями частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов'язком.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги предмет спору та обставини даної справи, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю щодо виконання рішення в даній справі, оскільки позивачами не наведено доводів та не надано доказів, які свідчать про те, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, суд вважає, що сплачений кожним з позивачів судовий збір у сумі по 704.80 грн. підлягає стягненню з Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області за рахунок його бюджетних асигнувань, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, по 352,40 грн. на користь кожного з позивачів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 139, 159-163 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_4 (місце проживання АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_5 (місце проживання АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2), ОСОБА_6 (місце проживання АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_3) до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (місце знаходження 73036, м. Херсон, вул. Університетська, буд. 136-а, ) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, викладену у листі від 20 серпня 2018 року № 5804/0-2400/0/95-18, у затверджені ОСОБА_4 технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 1,4000 га на території Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, припинення права постійного користування вказаною земельною ділянкою та надання її у власність для ведення особистого селянського господарства.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, викладену у листі від 20 серпня 2018 року № 5815/0-2407/0/95-18, у затвердженні ОСОБА_6 технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 1,4000 га на території Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, припинення права постійного користування вказаною земельною ділянкою та надання її у власність для ведення особистого селянського господарства.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, викладену у листі від 20 серпня 2018 року № 5817/0-2395/0/95-18, у затвердженні ОСОБА_5 технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 1,4000 га на території Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, припинення права постійного користування вказаною земельною ділянкою та надання її у власність для ведення особистого селянського господарства.

Зобов'язати Головне Управління Держгеокадастру у Херсонській області повторно розглянути заяви ОСОБА_4 від 19.07.2018 р., ОСОБА_6 від 20.07.2018 р. та ОСОБА_5 від 20.07.2018 р. про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 1,4000 га на території Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, припинення права постійного користування вказаною земельною ділянкою та надання її у власність для ведення особистого селянського господарства, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В частині позовних вимог щодо зобов'язання Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), припинити право користування земельною ділянкою та передати її у власність ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - відмовити.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (місце знаходження 73036, м. Херсон, вул. Університетська, буд. 136-а, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_4 (місце проживання АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) судовий збір в сумі 352,40 грн. (триста п'ятдесят дві грн. 40 коп.).

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (місце знаходження 73036, м. Херсон, вул. Університетська, буд. 136-а, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_5 (місце проживання АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2) судовий збір в сумі 352,40 грн. (триста п'ятдесят дві грн. 40 коп.).

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (місце знаходження 73036, м. Херсон, вул. Університетська, буд. 136-а, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_6 (місце проживання АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_3) судовий збір в сумі 352,40 грн. (триста п'ятдесят дві грн. 40 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 23 січня 2019 р.

Суддя Дубровна В.А.

кат. 109020100