Справа № 0940/1315/18
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/2560/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Улицького В.З., Шавеля Р.М.

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

представника апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2018 року (ухвалене головуючим - суддею Панікар І.В. у м. Івано-Франківськ, повний текст судового рішення складено 30 серпня 2018 року) у справі № 0940/1315/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання відмови протиправною та зобов'язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання відмови протиправною та зобов'язання до вчинення дій.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що Калуським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області протиправно йому відмовлено у перерахунку пенсії з урахуванням суми районного коефіцієнту та північної надбавки, та враховано для обчислення пенсії заробітну плату з обмеженням коефіцієнту 5,6.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.08.2018 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що до 01.01.1992 до заробітку може враховуватися районний коефіцієнт та північна надбавка, а після 01.01.1992 в розмір заробітної плати для перерахунку пенсії не підлягає включення районного коефіцієнту та північної надбавки. Щодо позовної вимоги про визнання дій протиправними із обмеженням заробітної плати коефіцієнтом 5,6 та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, суд першої інстанції зазначив, що чинним законодавством встановлено обмеження щодо врахування при обчисленні розміру пенсії доходів, отриманих за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувались страхові внески такі виплати враховуються в розмірі, який не перевищує 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що національне законодавство України про пенсійне забезпечення не має в собі посилання на застосування положень Закону СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР» щодо обчислення пенсії за період після 01.01.1992. Також вказав, що відмовляючи йому у задоволенні вимоги щодо розрахунку заробітної плати при обчисленні пенсії без обмеження заробітку коефіцієнтом 5,6 суд не провів належного системного аналізу норм законодавства України та міжнародних угод, надавши при цьому пріоритет положенням ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» чим грубо порушив норми Конституції України, Законів України та зобов`язань України, закріплених в міжнародних угодах у галузі пенсійного забезпечення.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що позивач з 08.12.2014 призначено пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення».

09.11.2017 ОСОБА_2 подав заяву до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про перерахунок пенсії відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідачем, на підставі довідки про заробітну плату № П-303 від 23.08.2013, довідки № 94 від 14.03.2016, здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.11.2017 у відповідності до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за 60 календарних місяців за період роботи з 01.03.1989 по 28.02.1994 та за весь період страхового стажу, починаючи з 01.07.2000. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії склав 12338,72 гривень, розмір пенсії - 2504, 05 гривень.

26.01.2018 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії. До заяви було долучено довідку Товариства з обмеженою відповідальністю «ДенКаРС» за № 467 від 30.11.2017.

Відповідачем, на підставі заяви ОСОБА_2 від 26.01.2018, проведено перерахунок пенсії за період роботи 01.12.2006 по 31.12.2008. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії склав 13426, 41 гривень, розмір пенсії - 2721, 58 гривень.

З 01.04.2018 Калуським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на підставі заяви позивача від 10.04.2018 за період з 01.08.1990 по 29.02.1996, з 01.07.2000 по 02.08.2014 року проведено перерахунок пенсії позивача.

Д заяви від 10.04.2018 позивачем було долучено архівну довідку про підтвердження розміру заробітної плати № П-123 від 28.02.2018 Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП- Нефтеремсервис», архівну довідку про підтвердження розміру заробітної плати № П-124 від 28.02.2018 Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП- Нефтеремсервис», архівну довідку № 06-3099 від 24.05.2013, довідку № 272 від 19.03.2018 р АТ «Белорусское управление по повышению нефтеотдачи пластов и капитальному ремонту скважин».

У зв`язку із новими відостями, щодо заробітної плати зазначеними у довідці Товариства з обмеженою відповідальністю «ДенКаРС» від 21.03.2018 ОСОБА_2, 20.04.2018 звернувся з заявою до територіального пенсійного органу про перерахунок пенсії.

З урахуванням інформації, вказаної у довідці ТОВ «ДенКаРС» від 21.03.2018 пенсійним органом перераховано пенсію позивача за період з 01.04.2014 по 31.07.2014.

04.06.2018 позивачем вкотре подано заяву на перерахунок пенсії, оскільки ним отримано нову архівну довідку ЗАТ «Нефтеремсервис» про підтвердження заробітної плати № 891 від 26.04.2018 за період з квітня 2000 року по лютий 2001 року, у зв`язку з чим 01.06.2018 Калуським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області здійснено відповідний перерахунок пенсії.

У позовній заяві, позивач зазначає, 06.06.2018 ним було подано заяву про перерахунок пенсії з врахування відомостей зазначених довідках № 466 від 30.11.2017 ТОВ «ДенКаРс» за період роботи з грудня 2006 року по грудень 2008 року та № 306 від 08.05.2018 АТ «Белорусское управление по повышению нефтеотдачи пластов и капитальному ремонту скважин» за період роботи з жовтня 2004 року по грудень 2006 року.

Разом з цим відповідач зазначив, що вказані вище довідки не були взяті до уваги при перерахунку пенсії, оскільки заробітна плата в них зазначена з врахуванням районного коефіцієнту та північної надбавки. При цьому станом на 06.06.2018 в матеріалах пенсійної справи вже перебувала довідка № 467 від 30.11.2017 за такий самий період роботи - з 01.12.2006 по 31.12.2008 та довідка за № 272 від 19.03.2018 за період роботи з 01.10.2004 по 31.12.2006, у яких суми заробітку вказані відповідно до вимог чинного законодавства - без врахування сум доплат районного коефіцієнта та північної надбавки.

Як наслідок, 20.04.2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою щодо надання інформації щодо кожного проведеного перерахунку з жовтня 2017 року (а.с. 20).

Листом за № 230/П-15 від 04.05.2018 Калуським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області позивачу надано відповідне роз`яснення щодо перерахунків пенсії з жовтня 2017 року та заначено, що при перерахунку пенсії, враховано заробітну плату без включення до неї північної надбавки та районного коефіцієнту, оскільки до періодів роботи в районах Крайньої півночі після 01.01.1992 вказані виплати не враховуються.

На підставі наведеного, позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням районного коефіцієнту та північної надбавки, без обмеження заробітної плати коефіцієнтом 5,6 з урахування відомостей зазначених в архівних довідках №№ П 306, П-123, 891, П-124, 306, 466,94 (зворот а.с. 78).

В свою чергу, відповідачем надано ОСОБА_2 відповідь за № 342/ІІ15 від 14.06.2018 та роз`яснено, що розмір пенсійної виплати обчислений із заробітку за періоди з 01.03.1989 по 31.12.1993, з 01.01.1994 по 28.02.1994, з 01.12.1994 по 29.02.1996 відповідно до довідки про заробітну плату від 23.08.2013 за № П-305, виданої архівним відділом м. Нижнєвартовська за період роботи в Нижнєвартовському УБР. Заробіток за період з 01.12.1994 по 29.02.1996 врахований відповідно до довідки про заробітну плату від 24.03.2013, яка видана відкритим акціонерним «Нижнєварговськнафтогаз» (ОАО «ННГ») за період з 01.07.2000 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 28.02.2001 відповідно до довідки про заробітку плату від 26.04.2018 № 891, видану архівним відділом адміністрації Нижнєвартовського району, за період роботи на ЗАТ «Нафторемсервіс». За період з 01.10.2002 по 31.01.2004, відповідно до довідки про заробітну плату від 28.02.2018 № П-124, видану архівним відділом за період роботи на «НВП -Нафторемсервіс». З 01.11.2004 по 31.12.2006 відповідно до довідки про заробітну плату від 19.03.2018 за № 272, видану акціонерним товариством «Білоруське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин». З 01.12.2006 по 31.12.2008 відповідно до довідки від 30.11.2017 № 467 та за період з 01.01.2009 по 31.12.2013 відповідно до довідки від 16.03.2016 № 6 за період роботи в ООО «ДенКаРС». Заробітна плата за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 врахована на підставі довідки від 31.03.2018 № 123, яка видана ООО «ДенКаРС».

Заробітна плата за період з 01.03.1989 по 31.12.1991 обчислена з врахуванням районного коефіцієнту та північної надбавки, а з 01.01.1992 по 31.12.2014 без районного коефіцієнту та північної надбавки.

При цьому, додатково роз`яснено норми Інструкції про порядок утримання страхових внесків і використання коштів державного соціального страхування, затвердженої постановою Президії ВЦРПС від 29.02.1960 та Закону України «Про пенсійне забезпечення.»

Також вказано, що при розрахунку розміру пенсії заробітну плату враховано з обмеженням коефіцієнта зарплати 5,6 (а.с. 81-82).

Вважаючи таку відмову протиправною позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з'ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ), який введений в дію з 01.01.1992, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції на час проведення перерахунку спірної пенсії (далі - Закон № 1058-IV) до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (1788-12), і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Відповідно до ст. 96 Закону СРСР від 15.05.1990 № 1480-I «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР» (далі - Закон СРСР № 1480-I) особам, які проживали у районах, де до заробітної плати робітників і службовців встановлено районні коефіцієнти, при призначенні пенсії враховувалася фактична заробітна плата, обчислена із застосуванням районного коефіцієнта та північної надбавки.

При вибутті таких осіб за межі районів Крайньої Півночі чи прирівняних до них районів, у райони, де коефіцієнт до заробітної плати не встановлений, пенсія за їх вибором обчислюється в такому ж порядку, але з виключенням з фактичного заробітку виплат за районними коефіцієнтами, або із заробітку, обчисленого відповідно до статей 76 та 78 цього Закону (ч. 3 ст. 96 Закону СРСР № 1480-I).

Стаття 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 закріплює принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

При цьому, метою Угоди від 13.03.1992 є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов'язань «відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди». Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов'язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Відтак покликання на Угоду про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності незалежних Держав в області пенсійного забезпечення є необґрунтованими, оскільки в даній Угоді регулюється питання зарахування трудового стажу, а не визначення розміру заробітної плати для обчислення чи перерахунку пенсії.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав № 01-1/2-07 від 26.03.2008 визначено, що норма п. 3 ст. 6 Угоди від 13.03.1992 встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Відповідно до положень ст. 14 Федерального закону Російської Федерації «Про трудові пенсії в Російській Федерації» від 17.12.2001 № 173-ФЗ фіксований базовий розмір страхової частини трудової пенсії по старості особам, які проживають в районах Крайньої Півночі і прирівняних до них місцевостях, збільшується на відповідний районний коефіцієнт, який встановлюється Урядом Російської Федерації залежно від району (місцевості) проживання, на весь період проживання зазначених осіб у цих районах (місцевостях). При переїзді громадян на нове місце проживання в інші райони Крайньої Півночі і прирівняні до них місцевості, в яких встановлено інші районні коефіцієнти, фіксований базовий розмір страхової частини трудової пенсії по старості визначається з урахуванням розміру районного коефіцієнта за новим місцем проживання. При виїзді громадян за межі районів Крайньої Півночі і прирівняних до них місцевостей на нове місце проживання фіксований базовий розмір страхової частини трудової пенсії по старості визначається відповідно до пунктів 2 - 5 цієї статті (тобто без урахування районного коефіцієнта).

Не врегульовано питання включення до заробітної плати для обчислення пенсії північної надбавки та районного коефіцієнта також і Законом № 1788-XII та Законом №1058-IV, які регулюють питання включення заробітку за період страхового стажу, що є відмінним від трудового.

Колегія суддів вважає, що період роботи позивача в районах Крайньої Півночі з 01.01.1992 не є страховим в розумінні Закону № 1058-IV, оскільки набутий не на території України і внески сплачувалися не до системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування України, у зв'язку з чим правила щодо обчислення пенсії з урахуванням такого заробітку застосовуються з урахуванням двосторонньої міжнародної угоди, якою є Тимчасова Угода між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі, та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993. Таким чином, районний коефіцієнт та північні надбавки, які пов'язані з виконанням роботи і проживанням в регіонах з важкими кліматичними умовами, не підлягають врахуванню до заробітку при обчислені пенсії позивача, який проживає та якому призначено пенсію на території України.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 07.06.2018 (справа №345/3172/17) та від 05.06.2018 (справа №348/1660/16-а).

Щодо іншої частини позовних вимог то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 66 Закону № 1778-ХІІ до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом № 1058-IV.

Відповідно до ч. 2 Законe № 1058-IV виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 01.01.2016 або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000 становить менше 60 календарних місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01.07.2000 незалежно від перерв.

Виплати, що враховуються в заробітну плату застрахованої особи для обчислення пенсії, визначені ст. 41 Закону № 1058-IV.

Відповідно до п. 2 ч. 1 цієї статті до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Отже, чинним законодавством встановлено обмеження щодо врахування при обчисленні розміру пенсії доходів, отриманих за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувались страхові внески - такі виплати враховуються в розмірі, який не перевищує 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

З огляду на встановлене та висновки Верховного Суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2018 року у справі № 0940/1315/18 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді В. З. Улицький
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 23 січня 2019 року