Справа № 826/2099/18
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/2099/18 Суддя (судді) першої інстанції: Літвінова А.В.
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Мідянки А.А.,

представника позивача Золотарьової В.К.,

представника відповідача Шаповал О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «САТЕР» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «САТЕР» до Головного управління ДФС у м. Києві, третя особа - Державна фіскальна служба України, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «САТЕР» звернулось до суду з даним позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 15.11.2017 №, №, якими до позивача за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість застосовано штрафні санкції.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві протиправно, на підставі хибних висновків акта перевірки від 23.10.2017 №10915/26-15-12-00-20/01-19015984 прийняло спірні податкові повідомлення-рішення, оскільки у позивача відсутній податковий борг, у тому числі за податковими деклараціями за відповідний період, позаяк грошові кошти були перераховані без порушень строку, передбаченого пунктом 203.2 статті 203 Податкового кодексу України. Також, позивач зазначав, що у контролюючого органу були відсутні повноваження під час проведення камеральної перевірки досліджувати питання своєчасності сплати податків, оскільки останні перебувають поза межами даної перевірки.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено, при цьому, суд першої інстанції дійшов до висновку, що дії Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо проведення камеральної перевірки відповідають вимогам податкового законодавства, а відтак, підстави для скасування оскаржуваних податкових-повідомлень рішень відсутні. Крім того, судом зазначено, що позивачем не спростовано доводів відповідача щодо несвоєчасної сплати узгодженого грошового зобов'язання за податковим повідомленням-рішенням від 13.02.2014 №.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Доводи апеляційної скарги аналогічні викладеним в позові, крім того, апелянт наголошує, що контролюючим органом самостійно змінено напрямок перерахування коштів до бюджету, що є порушенням норм Податкового кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві проведено камеральну перевірку з податку на додану вартість ПАТ «Акціонерна компанія «САТЕР», якою встановлено порушення останнім пунктів 57.3 статті 57, 203.2 статті 203 Податкового кодексу України, а саме, правил сплати (перерахування) податку у строки, визначені законодавством, за що передбачена відповідальність платника згідно зі статтею126 Податкового кодексу України.

За наслідками перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт від 23.10.2017 №10915/26-15-12-00-20/01-19015984, на підставі якого відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 15.11.2017: №, яким до позивача за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 3108301,00 грн застосовано штрафні санкції в розмірі 20%, що дорівнює 621660,33 грн; та №, яким до позивача за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 1086291,00 грн застосовано штрафні санкції в розмірі 10%, що дорівнює 108629,10 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішеннями є предметом цього позову, оскільки позивач вважає їх протиправними.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач, як суб»єкт владних повноважень, довів суду правомірність своїх дій та рішень, в той час, як позивач своїх доводів належним чином не довів і не обґрунтував.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 203.1 статті 203 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до положень пункту 203.2 цієї статті, сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу, при затримці понад 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу (п.126.1 ст.126 ПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, контролюючим органом при проведенні камеральної перевірки дотримання податкового законодавства в частині своєчасності сплати узгодженої суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість по Приватному акціонерному товариству «Акціонерна компанія «Сатер» виявлено автоматично розраховані штрафні (фінансові) санкції у сумі 728547,91 грн.

Податковий борг виник через узгоджену донараховану суму грошового зобов'язання згідно податкового повідомлення-рішення від 13.02.2014 №, яка відображена в інтегрованій картці платника податків 06.12.2016, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією інтегрованої картки з податку на додану вартість ПАТ «Акціонерна компанія «Сатер» (а.с.55-91).

Згідно пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час проведення перевірки) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України (у редакції, чинній на час проведення перевірки) камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Отже, згідно з нормами ПК України, чинними на момент проведення перевірки, переметом камеральної перевірки, окрім питань правильності оформлення податкових декларацій, можуть бути і інші питання, зокрема, своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання.

Разом із тим, відповідно до п.2001.5 ст.200 ПК України з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов'язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов'язань та суми податкового боргу з податку. При цьому, перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися у разі відсутності перевищення суми податку, зазначеної у складених податкових накладних, складених у звітному періоді та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, над сумою податкових зобов'язань з податку за операціями з постачання товарів/послуг, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість у цьому звітному періоді.

Відповідно до п.п.20,25 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2014 року №569, для перерахування до бюджету сум узгоджених податкових зобов'язань відповідно до поданої податкової декларації з податку ДФС не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення граничного строку, встановленого Кодексом для самостійної сплати податкових зобов'язань, надсилає Казначейству реєстр платників податку, в якому зазначаються найменування або прізвище, ім'я та по батькові платника податку, податковий номер або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб - підприємців, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією (за наявності) та номером паспорта), індивідуальний податковий номер платника податку, звітний (податковий) період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру Казначейство перераховує суми податку до бюджету.

Сплата податкових зобов'язань, визначених контролюючим органом відповідно до підпунктів 54.3.1, 54.3.2, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Кодексу, та сплата передбачених Кодексом штрафних санкцій і пені здійснюються платником податку з поточного рахунка до відповідного бюджету.

При цьому, згідно п.87.1 ст.87 Податкового кодексу України не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість (крім податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року), кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, за умови наявності підстав, передбачених статтею 95 цього Кодексу, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника податків, податковий та індивідуальний податковий номер платника податків та сума податкового боргу, що підлягає перерахуванню до бюджету (крім сум податкового боргу за податковими зобов'язаннями з податку на додану вартість, що підлягали сплаті до державного бюджету та за якими сформовано реєстр для перерахування коштів до державного бюджету з рахунка у системі електронного адміністрування відповідно до пункту 200.2 статті 200 цього Кодексу). Порядок формування та надсилання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, такого реєстру визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Так, на день винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень було відсутнє судове рішення про стягнення коштів з позивача, тому самостійне використання контролюючим органом коштів, що знаходились в системі електронного адміністрування податку на додану вартість в рахунок погашення податкового боргу з ПДВ, що призвело до визначення прострочення сплати податкових зобов'язань по поданим податковим деклараціям та донарахування штрафних санкцій згідно п.126.1 ст.126 ПКУ, є порушенням п.87.1 ст.87, ст.95 ПКУ.

Позивачем були подані податкові декларації з ПДВ та сплачено відповідні грошові кошти на рахунок системи електронного адміністрування податку на додану вартість, що підтверджується даними інтегрованої картки позивача, як платника податків.

З вищевикладеного вбачається, що позивачем вчасно здійснено перерахування грошових коштів до бюджету в погашення податкових зобов'язань за податковими деклараціями з ПДВ, в порядку, передбаченому ст.2001 ПКУ, натомість, контролюючим органом самостійно змінено напрямок перерахування грошових коштів до бюджету та скеровано їх на погашення податкового боргу за податковим повідомленням-рішенням, що не заперечувалось представником відповідача.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано належні та допустимі докази, в той час, як відповідач, як суб»єкт владних повноважень, правомірність своїх дій та рішень не довів і не обґрунтував, а також, не спростував доводи позивача.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки, суд першої інстанції ухвалив рішення з помилковим застосуванням норм матеріального права, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 10954,35 грн, що підтверджується платіжним дорученням №12 від 02.02.2018 року, та за подання апеляційної скарги у розмірі 16431,51 грн, що підтверджується платіжним дорученням №12 від 10.12.2018 року, загалом 27385,76 грн, які йому мають бути відшкодовані за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «САТЕР» задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2018 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «САТЕР» задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 15.11.2017 року №, №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «САТЕР» (04112, м. Київ, вул. Дегтярівська, 50, ) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 27385,86 (двадцять сім тисяч триста вісімдесят п'ять) гривень.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 24.01.2019.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Карпушова

А.Г. Степанюк