Справа № 819/738/18
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2019-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 січня 2019 року

Київ

справа №819/738/18

касаційне провадження №К/9901/319/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Юрченко В.П.

розглянув матеріали касаційної скарги Державної фіскальної служби України на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.06.2018 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.11.2018 у справі №819/738/18 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 у квітні 2018 року звернувся до суду з позовом до Державної фіскальної служби України, у якому просив визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України стосовно нереєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної № 14 від 13.12.2017; зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 14 від 13.12.2017 подану Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.06.2018 адміністративний позов задоволено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.11.2018 рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.06.2018 залишено без змін.

Державна фіскальна служба України 29.12.2018 звернулася до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, у якій просила скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.06.2018 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.11.2018, прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, зокрема, статті 201 Податкового кодексу України, та процесуального права.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суд першої інстанції ухвалою від 26.04.2018 прийняв позовну заяву та призначив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, виходили з того, що надані позивачем документи підтверджували реальність здійснення господарських операцій по поданій податковій накладній, документи складені з дотриманням вимог законодавства і були достатніми для реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається. У касаційній скарзі таких застережень не міститься.

За таких обставин суд касаційної інстанції вважає касаційну скаргу на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.11.2018, ухвалену за результатами апеляційного перегляду рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.06.2018 у справі щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, необґрунтованою.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини першої, пунктом 2 частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити Державній фіскальній службі України у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.06.2018 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.11.2018 у справі №819/738/18 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

2. Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Т.М.Шипуліна Л.І.Бившева В.П.Юрченко