Справа № 824/258/16-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 січня 2019 року

Київ

справа №824/258/16-а

адміністративне провадження №К/9901/33800/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючої судді - Желтобрюх І.Л.,

суддів: Білоуса О.В., Стрелець Т.Г.,

розглянувши у судовому засіданні без виклику сторін в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Рівненській області на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 березня 2017 року (суддя Левицький В.К.) та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 8 червня 2017 року (колегія суддів у складі: головуючого судді Кузьмишина В.М., суддів Боровицького О.А., Сушка О.О.) у справі № 824/258/16-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання дій протиправними, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

установив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області (далі - ГУ НП в Рівненській області), в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо проведення його атестування; визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 4 березня 2016 року № 32 о/с про звільнення зі служби в поліції; поновити його на службі в поліції в званні підполковника поліції на посаді начальника Зарічненського відділення поліції Кузнецовського відділу поліції ГУ НП в Рівненській області; стягнути грошове утримання за час вимушеного прогулу.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 8 червня 2017 року, позов задоволено: визнано протиправними дії ГУ НП в Рівненській області в частині проведення атестації ОСОБА_1; визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП в Рівненській області від 4 березня 2016 року № 32 о/с в частині звільнення позивача зі служби в поліції за пунктом 5 частини першої (через службову невідповідність) статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»; поновлено позивача в званні підполковника поліції на посаді начальника Зарічненського відділення поліції Кузнецовського відділу поліції ГУ НП в Рівненській області з 5 березня 2016 року; стягнуто з ГУ НП в Рівненській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 5 березня 2016 року по 16 березня 2017 року в сумі 63563,81 грн.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, ГУ НП в Рівненській області просить скасувати оскаржувані судові рішення і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

На думку скаржника, атестування позивача проведене в межах повноважень атестаційної комісії та у спосіб, передбачений законом, а тому висновки судів попередніх інстанцій про порушення порядку проведення атестування є безпідставними. Також, на обґрунтування доводів касаційної скарги скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій фактично надали оцінку підставам прийняття рішення атестаційної комісією і таким чином перебрали на себе дискреційні повноваження останньої та прийняли нове рішення про відповідність позивача займаній посаді.

Заперечень (відзиву) на касаційну скаргу не надходило.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 з 15 серпня 1995 року по 6 листопада 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 7 листопада 2015 року прийнятий на службу начальником Зарічненського відділення поліції Кузнецовського відділу поліції ГУ НП в Рівненській області.

З метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри, ГУ НП в Рівненській області створено атестаційні комісії, про що винесено наказ № 23 від 8 лютого 2016 року.

Атестаційною комісією № 6 ГУ НП в Рівненській області проведено атестацію ОСОБА_1 За результатами атестації комісія дійшла висновку про те, що позивач займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Такий висновок оскаржений позивачем до апеляційної атестаційної комісії Західного регіону Національної поліції України. За результатами розгляду скарги, членами апеляційної комісії Західно регіону №3 встановлено, що скаржником не набрано 60 і більше балів за набраний тест та тест на загальні здібності і навички, у зв`язку із чим відмовлено у розгляді скарги.

На підставі протоколу атестаційної комісії від 17 лютого 2016 року, наказом ГУ НП в Рівненській області від 4 березня 2016 року № 32 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність) з 4 березня 2016 року.

Задовольняючи позов суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з незаконності звільнення позивача, оскільки таке відбулося за відсутності правових підстав та без дотримання вимог Закону України «Про Національну поліцію».

Колегія суддів погоджується із такими висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Порядок призначення на посади поліцейських працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, визначений у пункті 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII.

Так, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Отже, пунктом 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII не передбачено проведення атестування чи переатестування працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції.

Вимоги до кандидатів на службу в поліції, а також обмеження, пов'язані зі службою в поліції, визначені у статтях 49, 61 Закону №580-VIII. До таких вимог належать, зокрема: досягнення 18 років, наявність повної загальної середньої освіти, відповідність рівня фізичної підготовки вимогам, що затверджені Міністерством внутрішніх справ України.

Натомість, завданням атестування, згідно з частиною першою статті 57 Закону №580-VIII, є оцінка ділових, професійних, особистих якостей поліцейського, його освітній та кваліфікаційний рівні, фізична підготовка на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Частиною другою статті 57 Закону №580-VIII визначений вичерпний перелік підстав для проведення атестування поліцейських, до яких належать: призначення на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Прийняття рішення про проведення атестування поліцейських з інших підстав, ніж зазначені у частині другій статті 57 Закону №580-VIII, суперечить частині другій статті 19 Конституції України.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач прийнятий на службу до поліції на умовах, визначених пунктом 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №580-VІІІ, шляхом видання наказу про призначення на посаду в органах поліції за його згодою. Питання відповідності позивача вимогам до поліцейських було вирішено на момент видання наказу про прийняття на службу. Зазначений наказ не містить жодних застережень про тимчасовість призначення позивача на посаду начальника Зарічненського відділення поліції Кузнецовського відділу поліції ГУ НП в Рівненській області.

На вказаній посаді позивач пропрацював менше чотирьох місяців, питання про призначення його на вищу посаду, переведення на нижчу посаду або притягнення до відповідальності в межах дисциплінарної процедури відповідачем не вирішувалось.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що призначення атестації позивача одразу ж після прийняття його на службу в поліцію безвідносно до вирішення питань кар'єри (призначення на вищу посаду або переведення на нижчу посаду) або дисциплінарного провадження є незаконним.

Стосовно висновків атестаційної комісії та посилань скаржника на невідповідність позивача займаній посаді, колегія суддів зазначає наступне.

Для висновку про службову невідповідність поліцейського повинні бути об'єктивно встановлені факти, що свідчать про неналежне виконання ним своїх службових обов'язків, систематичне порушення дисципліни, вчинення ганебних вчинків, злочинів, корупційних правопорушень, порушення присяги, критично низький рівень теоретичних знань чи професійних навичок, тощо.

Натомість, з атестаційного листа стосовно позивача встановлено, що він охарактеризований безпосереднім керівником виключно позитивно, має достатньо високий професійний рівень. Висновок прямого керівника, зазначений у атестаційному листі, - «займаній посаді відповідає».

З протоколу засідання атестаційної комісії вбачається, що атестаційна комісія діяла з порушенням вимог статті 57 Закону України № 580-VIII та пункту 16 розділу IV Інструкції №1465, а саме: не проводила глибокого і всебічного вивчення документів особової справи позивача, не аналізувала повноти виконання ним функціональних обов'язків (посадових інструкцій), показників службової діяльності, рівня теоретичних знань та професійних навичок, тощо.

Так, під час атестації позивача атестаційна комісія досліджувала лише стандартний пакет документів, перелічений у формі бланку (послужний список; інформаційну довідку; висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», інформацію з відкритих джерел).

При цьому, протокол атестаційної комісії не містить висновків щодо обставин, передбачених пунктом 16 розділу ІV Інструкції №1465, та факту невідповідності позивача вимогам, що пред'являються до нього як до особи, яка перебуває на відповідній посаді, не містить жодних мотивів чи обґрунтувань, які покладено в основу твердження комісії про службову невідповідність позивача.

Негативна оцінка ділових, професійних, особистих рис поліцейського, його освітнього та кваліфікаційного рівнів, що надана атестаційною комісією, не узгоджується з доказами про позитивну оцінку щодо цього ж поліцейського, оскільки висновки атестаційної комісії спростовуються самим фактом прийняття позивача на службу до поліції з присвоєнням спеціального звання, та відомостями, що викладені в атестаційному листі позивача.

Колегія суддів зауважує, що оскільки негативне рішення атестаційної комісії тягне за собою правові наслідки у вигляді звільнення особи зі служби через службову невідповідність, таке рішення, незалежно від форми його оформлення (протокол, окремий акт), повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали вплив на його прийняття.

Проте, судами не встановлено, яким саме критеріям не відповідав позивач та які обставини в їх сукупності призвели до прийняття оскаржуваного рішення про службову невідповідність.

При цьому, суд касаційної інстанції зауважує, що відповідно до вимог законодавства передумовою винесення наказу про призначення особи на посаду поліцейського є вирішення питання щодо його відповідності вимогам, які передбачені Законом України №580-VІІІ.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що саме під час вирішення питання про прийняття позивача на службу до поліції відповідач мав право оцінити ділові, професійні, особисті якості, освітній та кваліфікаційній рівень, фізичну підготовку та прийняти рішення про прийняття його на роботу або відмову у прийнятті на роботу. Однак, після зарахування на посаду, відповідач має право звільняти працівника лише у разі неналежного виконання ним своїх обов'язків (стаття 58 Закону № 580-VІІІ).

Отже, з'ясування відповідності особи вимогам до поліцейського, визначеним у статтях 49, 61 Закону №580-VIII, повинно встановлюватися до прийняття такої особи на службу, а не після.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про протиправність звільнення позивача зі служби в поліції через службову невідповідність, необхідності поновлення позивача на відповідній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Доводи касаційної скарги щодо неприпустимості втручання суду у дискреційні повноваження атестаційної комісії колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки пункт 3 частини третьої статті 2 КАС України (в редакції, що була чинною станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачав, що в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тому суди в наведеній категорії справ мають право і зобов'язані перевіряти обґрунтованість оскаржуваного рішення атестаційної комісії.

Крім того, як встановили суди, при прийнятті оскаржуваного наказу відповідач не врахував перебування позивача на лікуванні у період з 29 лютого 2016 року по 19 березня 2016 року, що є недопустимим з огляду на приписи частини третьої статті 40 Кодексу законів про працю України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновки судів попередніх інстанцій є обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, внаслідок чого касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 344, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

постановив :

Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 березня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 8 червня 2017 року залишити без змін, а касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Рівненській області - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя І.Л. Желтобрюх

Судді О.В. Білоус

Т.Г. Стрелець