Справа № 0240/3661/18-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2019-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

м. Вінниця

08 січня 2019 р. Справа № 0240/3661/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н.Л.,

секретаря судового засідання: Гродської В.О.,

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_3

до Антимонопольного комітету України

про визнання протиправним та скасування наказу №859-вк від 01.10.2018 "Про накладення дисциплінарного стягнення",

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 до Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування наказу№859-вк від 01.10.2018 "Про накладення дисциплінарного стягнення".

Підставою звернення до суду з даним позовом стало те, що виконуючим обов'язки керівника апарату Антимонопольного комітету України ОСОБА_4 прийнято наказ №859-вк від 01.10.2018 року "Про накладення дисциплінарного стягнення". Не погоджуючись з прийняттям вказаного наказу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

В обґрунтування поданої позовної заяви зазначено, що 04.10.2018 року поштою, головою Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3, позивач) отримано наказ № 859-вк від 01.10.2018 року «Про накладення дисциплінарного стягнення», який підписав ОСОБА_4 - виконуючий обовязки керівника апарату Антимонопольного комітету України. В даному наказі зазначено, що відповідно до статті 64, пункту 5 частини другої статті 65, статті 66, частини першої, другої, пятої статті 77 Закону України «Про державну службу», статей 147-149 КЗпП України, пункту 3.10 Положення про преміювання, затвердженого наказом Голови ОСОБА_5 від 03.03.2018 №23 за належне виконання службових обовязків, яке полягає у наданні працівникам Вінницького обласного територіального відділення ОСОБА_5 повноважень, які не передбачені нормами чинного законодавства, які визначають повноваження голови територіального відділення ОСОБА_5, а саме нормами Закону України «Про Антимонопольний комітет України» та Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, наказую оголосити догану ОСОБА_3, голові Вінницького обласного територіального відділення ОСОБА_5 та позбавити його преміальних виплат за четвертий квартал 2018 року.

Позивач вважає, наказ № 859-вк від 01.10.2018 року, протиправний та підлягає скасуванню, оскільки, оскаржуваний наказ прийнято від імені відповідача та видано особою, яка не має права накладати (застосовувати) дисциплінарні стягнення до позивача. Представник позивача також зазначив, що для видання оскаржуваного наказу не було законних підстав, адже ОСОБА_3 не вчиняв порушення, за яке до нього могло бути застосовано дисциплінарне стягнення.

У оскаржуваному наказі зазначено, що неналежне виконання ОСОБА_3 службових обовязків полягало у наданні працівникам Вінницького територіального відділення ОСОБА_5 повноважень, які не передбачено нормами чинного законодавства, які визначають повноваження голови територіального відділення ОСОБА_5, а саме, нормами Закону України «Про Антимонопольний комітет України» та Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України. Представник позивача вважає, що вищевикладене формулювання оскаржуваного наказу не містить чіткого посилання на те, які саме порушення допущено позивачем, тобто, які повноваження він надав підлеглим працівникам відділення та які норми чинного законодавства передбачають, що позивач не мав права їх надавати. Також зазначено на те, що в матеріалах дисциплінарної справи безпідставно зазначено, що ОСОБА_3 допустив виконання або неналежне виконання посадових обовязків.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що позивач не має повноважень як голова територіального відділення у безперешкодному доступі до місць зберігання інформації в тому числі і до документів та компютерів, магнітних носіїв, оскільки зазначені повноваження надаються виключно під час проведення перевірки дотримання законодавства про захист економічної конкуренції членам комісії з перевірки.

Разом з тим, комісією з перевірки Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення) не виявлено документів (наказів, планів), які б свідчили про проведення Відділенням перевірки (в розумінні Положення про перевірки). Отже, перевірки дотримання законодавства про захист економічної конкуренції Відділенням не проводились.

Представник відповідача зазначив, що посилання позивача на статтю 22-1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», яка визначає обовязок субєктів господарювання надавати на вимогу голови територіального відділення ОСОБА_5, уповноважених ним працівників інформацію в розумінні абзацу третього статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», що були передбачені у службових дорученнях не відповідає дійсності так як предметом розгляду дисциплінарної справи є надання позивачем своїм працівникам інших повноважень, а саме: мати безперешкодний доступ до місць зберігання інформації в тому числі і до документів та компютерів, магнітних носіїв тощо, що не є тотожним з повноваженнями вимагати надання інформації від субєктів господарювання.

Ухвалою суду від 17.10.2018 відкрито провадження у даній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Представником відповідача подано заяву про здійснення розгляду справи у закритому судовому засіданні. Протокольною ухвалою суду від 21.12.2018 у задоволенні клопотання про подальший розгляд справи у закритому судовому засіданні відмовлено.

Протокольною ухвалою суду від 21.12.2018 закрито підготовче провадження у даній справі.

Досліджуючи матеріали справи, судом встановлено.

ОСОБА_3 обіймає посаду голови Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України та як керівник територіального органу державної влади відноситься до посади категорія «Б» державних службовців, що передбачено п. 2 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про державну службу».

Відповідно до ч. З ст. 12 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», далі - Закон № 3659-ХІІ голова територіального відділення та його заступник призначаються та звільняються Головою Антимонопольного комітету України.

Відповідно до п.6 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядження Антимонопольного комітету України №32-р від 23 лютого 2001 року територіальне відділення ОСОБА_5 очолює голова відділення, який призначається та звільняється Головою ОСОБА_5.

Відповідно до наказу виконуючого обовязки керівника апарату ОСОБА_5 від 29.08.2018 757-ВК дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ ОСОБА_5 (далі - Дисциплінарна комісія) відкрито дисциплінарне провадження відносно ОСОБА_3, Голови Вінницького обласного територіального відділення ОСОБА_5 (далі - дисциплінарне провадження) на підставі доповідної записки директора Департаменту конкурентної політики ОСОБА_6 від 17.08.2018 № 200-01/4769 (далі - доповідна записка).

В доповідній записці про притягнення до Дисциплінарної відповідальності Голови Вінницького обласного територіального відділення ОСОБА_5 ОСОБА_3 від 17.08.2018 №200-01/4769 було зазначено, що згідно з наказом Голови ОСОБА_5 від 13.08.2018 №90 «Про проведення перевірки» проводиться комплексна перевірка діяльності Вінницького обласного територіального відділення ОСОБА_5 (далі - Відділення) за підсумками роботи у 2016 - 2017 роках та І півріччя 2018 року. Під час проведення перевірки членами комісії з перевірки Відділення виявлено, що в ході розгляду заяв та справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції Позивач на підставі статей 17, 22, 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» та Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України уповноважував працівників Відділення службовими дорученнями здійснювати, зокрема, такі повноваження: «мати безперешкодний доступ до місць зберігання інформації в тому числі і до документів та компютерів, магнітних носіїв тощо, отримувати копії інформації, документів та інших матеріалів, необхідних для проведення розслідування у справі».

Як наслідок, за результатами розгляду дисциплінарної справи прийнято наказ № 859-вк від 01.10.2018 року «Про накладення дисциплінарного стягнення», який підписав ОСОБА_4 виконуючий обовязки керівника апарату Антимонопольного комітету України. В даному наказі зазначено, що відповідно до статті 64, пункту 5 частини другої статті 65, статті 66, частини першої, другої, пятої статті 77 Закону України «Про державну службу», статей 147-149 КЗпП України, пункту 3.10 Положення про преміювання, затвердженого наказом Голови ОСОБА_5 від 03.03.2018 №23 за належне виконання службових обовязків, яке полягає у наданні працівникам Вінницького обласного територіального відділення ОСОБА_5 повноважень, які не передбачені нормами чинного законодавства, які визначають повноваження голови територіального відділення ОСОБА_5, а саме нормами Закону України «Про Антимонопольний комітет України» та Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, оголошено догану ОСОБА_3, голові Вінницького обласного територіального відділення ОСОБА_5 та позбавити його преміальних виплат за четвертий квартал 2018 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1. Закону України «Про Антимонопольний комітет України» (далі - Закон №3659-12), Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Стаття 5 Закону №3659-12 визначає, що Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", "Про державну допомогу субєктам господарювання", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Антимонопольний комітет України утворюється у складі Голови та восьми державних уповноважених. Голова Антимонопольного комітету України має першого заступника та заступника Голови Антимонопольного комітету України, які призначаються з числа державних уповноважених. У разі необхідності для забезпечення здійснення Антимонопольним комітетом України окремих завдань за рішенням Президента України в Антимонопольному комітеті України додатково вводиться посада заступника Голови Антимонопольного комітету України. Антимонопольний комітет України утворює територіальні відділення, а в разі необхідності здійснює їх реорганізацію чи ліквідацію. Антимонопольний комітет України і його територіальні відділення становлять систему органів Антимонопольного комітету України, яку очолює Голова ОСОБА_5. Антимонопольний комітет України, його територіальні відділення є юридичними особами, мають поточні та вкладні (депозитні) рахунки в установах банку, печатки із зображенням Державного герба України та своїм найменуванням. Антимонопольний комітет України, адміністративні колегії Антимонопольного комітету України, державні уповноважені Антимонопольного комітету України, адміністративні колегії територіальних відділень Антимонопольного комітету України є органами Антимонопольного комітету України. (стаття 6 Закону №3659-12)

Для реалізації завдань, покладених на Антимонопольний комітет України, в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі утворюються територіальні відділення Антимонопольного комітету України, повноваження яких визначаються ОСОБА_5 у межах його компетенції. У разі необхідності можуть утворюватись міжобласні територіальні відділення. Повноваження територіальних відділень Антимонопольного комітету України визначаються цим Законом, іншими актами законодавства. Повноваження територіального відділення Антимонопольного комітету України не можуть виходити за межі повноважень Антимонопольного комітету України, визначених законом. Територіальне відділення Антимонопольного комітету України очолює голова територіального відділення. Голова територіального відділення та його заступник призначаються та звільняються Головою Антимонопольного комітету України. Заступник голови територіального відділення призначається та звільняється Головою ОСОБА_5 за поданням голови територіального відділення. Обмеження щодо порядку призначення голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України та їх заступників, у тому числі шляхом встановлення обов'язку погодження з іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування кандидатур на ці посади, не допускається. Територіальне відділення Антимонопольного комітету України підконтрольне та підзвітне Антимонопольному комітету України ( стаття Закон №3659-12 ).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну службу" державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Основні обов'язки державних службовців визначені статтею 8 Закону України "Про державну службу", зокрема, державний службовець зобовязаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обовязково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обовязків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обовязки; 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у звязку з виконанням посадових обовязків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Державні службовці виконують також інші обовязки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.

У разі виявлення державним службовцем під час його службової діяльності або поза її межами фактів порушення вимог цього Закону з боку державних органів, їх посадових осіб він зобовязаний звернутися для забезпечення законності до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Норми ст.61 Закону №889-VIII визначають, що службова дисципліна забезпечується шляхом: 1) дотримання у службовій діяльності вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів у сфері державної служби та виконання правил внутрішнього службового розпорядку; 2) формування керівником державної служби у підпорядкованих державних службовців високих професійних якостей, сумлінного ставлення до виконання своїх посадових обов'язків, поваги до прав і свобод людини і громадянина, їхньої честі та гідності, а також до держави, державних символів України; 3) поєднання керівниками усіх рівнів методів переконання, виховання і заохочення із заходами дисциплінарної відповідальності щодо підпорядкованих державних службовців; 4) поєднання повсякденної вимогливості керівників до підпорядкованих державних службовців з постійною турботою про них, виявленням поваги до їхньої честі та гідності, забезпеченням гуманізму та справедливості.

Частиною 1 статті 64 Закону №889-VIII встановлено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно до частини 1 статті 65 Закону №889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто, протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення ( ч. 1 ст. 65 Закону №889-VIII ).

Відповідно до ч. 2статті 65 Закону №889-VIII дисциплінарними проступками є:

1) порушення Присяги державного службовця;

2) порушення правил етичної поведінки державних службовців;

3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу;

4) дії, що шкодять авторитету державної служби;

5) невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень;

6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку;

7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення;

8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця;

9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб;

10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби;

11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення;

12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин;

13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння;

14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення.

Згідно з частиною 1 статті 66 Закону №889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Відповідно до частини 1 статті 67 Закону №889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов'язків.

Згідно з частиною 3 статті 66 Закону №889-VIII у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5 та 12 частини другої статті 65 цього Закону, суб'єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Відповідно до вимог статті 71 Закону №889-VIII, з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку може проводитися службове розслідування. У разі невиконання або неналежного виконання посадових обовязків державним службовцем, перевищення повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну шкоду фізичній чи юридичній особі, державі або територіальній громаді, службове розслідування проводиться обовязково.

Службове розслідування стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії "А", проводиться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, а стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", - дисциплінарною комісією у державному органі.

Тривалість службового розслідування не може перевищувати один місяць. За потреби зазначений строк може бути продовжений субєктом призначення, але не більш як до двох місяців.

До участі у проведенні службового розслідування субєктом призначення за поданням дисциплінарної комісії, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, можуть залучатися відповідні фахівці.

До участі у проведенні службового розслідування не можуть залучатися посадові особи державного органу, особисто заінтересовані у його результатах та прямо підпорядковані особі, стосовно якої проводиться службове розслідування.

Особи, які проводять службове розслідування, несуть персональну відповідальність за неповноту і необєктивність його висновків та за розголошення інформації щодо службового розслідування.

Особи, які проводять службове розслідування, мають право: одержувати пояснення від державного службовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб щодо обставин справи; одержувати у підрозділах державного органу чи за запитом в інших органах необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів справи; одержувати консультації відповідних спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

Державний службовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, а також відповідні документи та матеріали щодо обставин, які досліджуються; 2) порушувати клопотання про одержання і залучення до матеріалів нових документів, одержання додаткових пояснень осіб, які причетні до справи; 3) бути присутнім під час виконання відповідних заходів; 4) подавати в установленому порядку скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування.

За результатами службового розслідування складається висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності. Висновок, складений за результатами проведеного службового розслідування центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, передається Комісії.

У разі якщо службове розслідування стосується інформації з обмеженим доступом, розслідування проводиться з урахуванням положень законів України "Про державну таємницю" і "Про інформацію" за відповідними правилами діловодства.

Стаття 147 Кодексу законів про працю України визначає, що стягнення за порушення трудової дисципліни за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Суд також звертає увагу на те, що порядок застосування дисциплінарних стягнень визначається статтею 149 Кодексу законів про працю України, яким визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Статтею 151 Кодексу законів про працю України закріплено, що якщо протягом року з дня накладення дисциплінарного стягнення працівника не буде піддано новому дисциплінарному стягненню, то він вважається таким, що не мав дисциплінарного стягнення. Якщо працівник не допустив нового порушення трудової дисципліни і до того ж проявив себе як сумлінний працівник, то стягнення може бути зняте до закінчення одного року. Протягом строку дії дисциплінарного стягнення заходи заохочення до працівника не застосовуються.

Суд перевіривши юридичні та фактичні обставини справи, та з урахуванням того, що в доповідній записці про притягнення до Дисциплінарної відповідальності Голови Вінницького обласного територіального відділення ОСОБА_5 ОСОБА_3 від 17.08.2018 № 200-01/4769 було зазначено, що згідно з наказом Голови ОСОБА_5 від 13.08.2018 № 90 «Про проведення перевірки» проводиться комплексна перевірка діяльності Вінницького обласного територіального відділення ОСОБА_5 (далі - Відділення) за підсумками роботи у 2016 - 2017 роках та І півріччя 2018 року. Під час проведення перевірки членами комісії з перевірки Відділення виявлено, що в ході розгляду заяв та справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції Позивач на підставі статей 17, 22, 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» та Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України уповноважував працівників Відділення службовими дорученнями здійснювати, зокрема, такі повноваження: «мати безперешкодний доступ до місць зберігання інформації, в тому числі, і до документів та компютерів, магнітних носіїв тощо, отримувати копії інформації, документів та інших матеріалів, необхідних для проведення розслідування у справі».

Вказані правові норми Закону України «Про Антимонопольний комітет України» та Положення про територіальне відділення ОСОБА_5 не наділяють Голову Відділення такими повноваженнями під час розгляду заяв та справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Такі повноваження визначені Положенням про порядок проведення перевірок додержання законодавства про захист економічної конкуренції, затвердженого розпорядженням ОСОБА_5 від 25.12.2001 № 182-р, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.02.2002 за № 139/6427 (далі - Положення про перевірку).

Відповідно до п. 45 Положення про перевірку члени комісії мають право на безперешкодний доступ до місць зберігання інформації, у тому числі, й до компютерів обєкта перевірки, магнітних носіїв тощо, отримувати копії такої інформації.

Пунктом 20 Положення про перевірки визначено, що для проведення перевірки за наказом Голови ОСОБА_5, голови відділення, розпорядженням органу ОСОБА_5 утворюється Комісія з перевірки у складі не менше двох фахівців.

Відповідно до п. 24 Положення про перевірки персональний склад Комісії, її голова, заступник та строки проведення перевірки затверджуються наказом Голови ОСОБА_5, голови відділення, розпорядженням органу ОСОБА_5 з делегуванням Комісії відповідних повноважень щодо проведення перевірки.

Положенням про перевірки визначено, що для проведення перевірки потрібні такі документи:

- наказ (розпорядження) про проведення перевірки та створення Комісії;

- план проведення перевірки;

- доручення Голови ОСОБА_5, державного уповноваженого ОСОБА_5, голови відділення про делегування відповідних повноважень щодо проведення перевірки.

Відповідно до п. 33 Положення про перевірки доручення Голови ОСОБА_5, державного уповноваженого ОСОБА_5, голови відділення має містити в собі вказівку про делегування голові та членам Комісії на час проведення перевірки конкретного обєкта перевірки визначених актами законодавства повноважень.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позивач не має повноважень як голова територіального відділення у безперешкодному доступі до місць зберігання інформації, в тому числі, і до документів та компютерів, магнітних носіїв, оскільки зазначені повноваження надаються виключно під час проведення перевірки дотримання законодавства про захист економічної конкуренції членам комісії з перевірки.

Разом з тим, комісією з перевірки Відділення не виявлено документів (наказів, планів), які б свідчили про проведення Відділенням перевірки (в розумінні Положення про перевірки). Отже, перевірки дотримання законодавства про захист економічної конкуренції Відділенням не проводились.

Крім того, службові доручення голови Відділення не містять інформації щодо обєкта/обєктів перевірки, а зазначено лише, що вони видані «на період збору доказів у справі №03-06/04-18 розпочатої за ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції ПП «ОСОБА_7 Плюс», ПП «Гепард-Безпека ОСОБА_7 Плюс» та ПП «Гепард-Захист Плюс».

Враховуючи вищезазначене, суд зауважує, що позивач, наділяючи працівників Відділення повноваженнями безперешкодного доступу до місць зберігання інформації, в тому числі і до документів та компютерів, магнітних носіїв, які не визначені нормами статей 17, 22, 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» та Положенням про територіальне відділення ОСОБА_5, без проведення перевірки (в розумінні Положення про перевірки), перевищив свої службові повноваження.

Окрім того, членами Комісії з перевірки встановлено, що позивач надавав повноваження працівникам Відділення мати безперешкодний доступ до місць зберігання інформації, в тому числі і до документів та компютерів, магнітних носіїв без проведення перевірки (в розумінні Положення про перевірки) також і у 2016 - 2017 роках, що свідчить, що зазначені факти мають системний характер. Крім того, вказані повноваження надавалися Позивачем як в рамках збору доказів у справах, так і під час розгляду заяв та звернень народних депутатів (заява гр. ОСОБА_8, вх. відділення №Щ-75 від 18.12.2015, службові доручення від 18.02.2016 №16/16 та №15/16; звернення народного депутата України ОСОБА_9 від 10.10.2017 №1, службові доручення від 11.10.2017 № 54/17 та №55/17) та у ході дослідження ринків (службові доручення від 23.05.2018 №40/18, №38/18; від 02.02.2018 №12/18 та №11/18).

Суд також зауважує, що в матеріалах службової перевірки також містяться посилання на службові доручення від 10.05.2018 №32/18, №33/18, проте, останні прийнято не позивачем.

На виконання п. 8 ч. 2 ст. 73 Закону України «Про державну службу» з метою отримання усних та письмових пояснень осіб, яким відомі обставини, що стали підставою для порушення даного дисциплінарного провадження 14.09.2018 дисциплінарна комісія у складі ОСОБА_10 (голови дисциплінарної комісії), ОСОБА_11 (секретаря дисциплінарної комісії), ОСОБА_12 (члена дисциплінарної комісії), ОСОБА_13 (члена дисциплінарної комісії) - провела засідання дисциплінарної комісії з виїздом на місце вчинення дисциплінарного проступку до Відділення.

На засідання дисциплінарної комісії були запрошені працівники Відділення, яким Позивачем було видано службові доручення (а саме: ОСОБА_14 (начальник третього відділу досліджень і розслідувань Відділення), ОСОБА_15 (головний спеціаліст третього відділу досліджень і розслідувань Відділення), ОСОБА_16 (головний експерт третього відділу досліджень і розслідувань Відділення), ОСОБА_17 (головний експерт третього відділу досліджень і розслідувань Відділення), які добровільно надали свої письмові пояснення у розрізі кожного окремого отриманого службового доручення, виданого Позивачем протягом календарного року.

На засідання дисциплінарної комісії був запрошений позивач, який пояснив, що правові підстави видання ним службових доручень з наданням працівникам Відділення повноважень «мати безперешкодний доступ до місць зберігання інформації в тому числі і до документів та компютерів, магнітних носіїв тощо, отримували копії інформації, документів та інших матеріалів, необхідних для проведення розслідування у справі» зазначені у його письмових поясненнях, наданих у відповідь на лист від 03.09.2018 № 34-29/10-11311.

Окрім того, 14.09.2018 під час засідання дисциплінарної комісії ОСОБА_3 пояснив, що працівники Відділення дійсно здійснили фактичний доступ до компютерів, паперових та цифрових носіїв інформації субєкта господарювання в порядку перегляду, електронні носії інформації були оглянуті та повернуті працівникам Відділення для подальшого формування питань у вимозі Відділення субєкту господарювання. Позивач також пояснив, що аналогічно ситуація розвивалась по дослідженню ринку постачання електроенергії юридичним особам (ОСББ) у межах е/мереж, що перебували у власності/користуванні ПАТ «Вінницяобленерго» (службові доручення №40/18 від 23.05.2018, № 38/18 від 23.05.2018) ..

Щодо тверджень позивача про те, що дисциплінарне провадження не було ініційоване субєктом призначення, тобто головою ОСОБА_5, а виконуючим обовязки керівника апарату ОСОБА_5 ОСОБА_4, суд зазначає наступне.

У ч. 1 ст. 91 Закону України «Про державну службу» зазначено, що дія цієї статті поширюється на керівників центральних органів виконавчої влади, які не є членами Кабінету Міністрів України та їх заступників, керівників апаратів (секретаріатів) Верховної Ради України, допоміжних органів, утворених Президентом України, Представництва Президента України в Автономній Республіці Крим, Антимонопольного комітету України, Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Фонду державного майна України, Конституційного Суду України, Верховного Суду, вищих спеціалізованих судів, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національного агентства з питань запобігання корупції, Ради національної безпеки і оборони України, Рахункової палати, а також державних колегіальних органів, посади голів та членів яких не належать до посад державної служби.

Відповідно до пункту 4 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» у державних органах, керівники або голови яких виконують повноваження керівників державної служби та, з дня набрання чинності цим Законом, втрачають статус державних службовців, утворюються посади керівників державної служби. Повноваження керівників державної служби до призначення на такі посади осіб за результатами конкурсу в порядку, визначеному цим Законом, продовжують виконувати керівники або голови відповідних державних органів, але не довше ніж до 1 січня 2017 року.

Тому, у відповідності, та на виконання вимог п. 5 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну службу», зокрема у Антимонопольному комітеті України, повноваження керівника державної служби здійснює керівник апарату ОСОБА_5.

Як зазначено представником відповідача у судовому засіданні, відповідно до «Розподілу обовязків між заступниками Голови, державними уповноваженими та керівником апарату ОСОБА_5» затверджений наказом ОСОБА_5 від 08.09.2017 № 96, керівник апарату ОСОБА_5 здійснює такі функції та повноваження, зокрема за погодженням з Головою ОСОБА_5 призначає, у встановленому законом порядку, на посади голів територіальних відділень ОСОБА_5 та їх заступників і звільняє їх з посад, а також приймає у межах наданих повноважень, за погодженням з Головою ОСОБА_5, рішення про заохочення та про притягнення до дисциплінарної відповідальності державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В».

Разом з тим, предметом спору в даній адміністративній справі є саме вимога позивача про визнання протиправним та скасування наказу №859-вк від 01.10.2018 року «Про накладення дисциплінарного стягнення» прийнятого виконуючим обовязок керівника апарату Антимонопольного комітету України ОСОБА_4.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про те, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до положень статті 139 КАС України, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

позивач - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1 )

відповідач - Антимонопольного комітету України (вул. Митрополита Василя Липківського, 45, м. Київ, 03035,

Суддя Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя

Секретар