Справа № 540/2127/18
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2019-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/2127/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гомельчука С.В.,

при секретарі Пономаренко М.М.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представникка відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсон-Ремстройлюкс" до Державної фіскальної служби України про скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Херсон-Ремстройлюкс" (далі позивач, ТОВ "Херсон-Ремстройлюкс") звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі відповідач, ДФС України), у якому просить: визнати протиправними дії відповідача щодо зупинення реєстрації податкових накладних та зобов'язати його зареєструвати податкові накладні позивача від 17.11.2017 року № 9, від 23.11.2017 року № 10, від 27.11.2017 року № 12, від 29.11.2017 року № 13 датою їх фактичного отримання ДФС України, а саме: 15 грудня 2017 року; визнати протиправними дії відповідача щодо реєстрації 13 березня 2018 року податкової накладної № 11 та зобов'язати його зареєструвати податкову накладну позивача № 11 від 23 листопада 2017 року датою її фактичного отримання ДФС України, а саме: 15 грудня 2017 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що комісією ДФС України безпідставно відмовлено в реєстрації складених ним податкових накладних (далі - ПН), оскільки позивачем надано всі необхідні документи на підтвердження реальності господарських операцій. Позивач переконаний в тому, що документи на відсутність яких посилається відповідач в оскаржуваних рішеннях, як на підставу для відмови в реєстрації податкових накладних №№ 9, 10, 12, 13 в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН), не спростовують реальності господарських операцій. Отже, рішення відповідача про відмову в реєстрації наведених податкових накладних є протиправними та підлягають скасуванню з зобов'язанням ДФС України зареєструвати податкові накладні №№ 9, 10, 12, 13 датою їх фактичного надходження до контролюючого органу. При цьому, позивач зауважує на тому, що направлена ним для реєстрації в ЄРПН податкова накладна № 11 від 23.11.2017 року, зареєстрована відповідачем 13.03.2018 року, а не датою її фактичного подання 15.12.2017 року, що є протиправним та в подальшому призводить до негативних наслідків у вигляді нарахування штрафу за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної. На думку позивача, наведені обставини свідчать про порушення його прав відповідачем, що і стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою від 12 жовтня 2018 року провадження по справі відкрито, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 06 листопада 2018 року.

01 листопада 2018 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву.

Зі змісту поданого відзиву вбачається, що субєкт владних повноважень не погоджується з позицією, викладеною у позовній заяві, вважає оскаржувані рішення такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, з підстав наведених у відповідних рішеннях від 05.01.2018 року №№540127/35788254, 540128/35788254, 540130/35788254, 540129/35788254 про відмову в реєстрації податкових накладних від 17.11.2017 року № 9, від 23.11.2017 року № 10, від 27.11.2017 року № 12, від 29.11.2017 року № 13. Вказує на те, що податкова накладна від 23.11.2017 року № 11 зареєстрована датою її фактичного подання, а саме 15.12.2017 року, що підтверджується скріншотом архіву електронної звітності, доданого до відзиву. Зауважує на тому, що відмова у реєстрації в ЄРПН податкової накладної № 9 мотивована наступним: рахунок фактура за надання підрядником послуг контрагенту замовнику виписана 16.11.2017 року, тобто ще до укладення договору підряду від 17.11.2017 року № 18, на підставі якого і складалася податкова накладна № 9; акт виконаних робіт комісії ДФС України (далі - Комісія) не надавався, що не відповідає вимогам розділу 2 п. 2.2., розділу 3 договору від 17.11.2017 року № 18; позивачем не надано на розгляд Комісії таблиці даних, яка передбачена п. 4 наказу МФУ від 13.06.2017 № 567. Відмова у реєстрації в ЄРПН податкової накладної № 10 пояснюється не поданням на розгляд Комісії: документів на підтвердження договірних відносин між контрагентами; копії довіреності про отримання трансформатора. Відмова у реєстрації в ЄРПН податкової накладної № 12 обґрунтована тим, що на розгляд Комісії позивачем не надано документів на підтвердження договірних відносин між контрагентами та акту приймання передачі виконаних робіт, вказаних у договорі підряду. Відмова у реєстрації в ЄРПН податкової накладної № 13 ґрунтується на неподанні на розгляд Комісії відповідного договору, зазначеного у позовній заяві, та акту приймання передачі виконаних робіт. Таким чином, відповідач вважає подані позивачем копії документів такими, що є недостатніми для прийняття рішення відповідачем про реєстрацію податкових накладних в ЄРПН, у звязку із чим, оскаржувані рішення є такими, що прийняті в порядку та в межах, визначених чинним законодавством, тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Протокольною ухвалою суду від 06 листопада 2018 року підготовче засідання відкладено на 04 грудня 2018 року для надання представнику позивача часу на подання до суду відповіді на відзив.

04 грудня 2018 року до суду подано відповідь на відзив.

У відповіді на відзив позивач вважає доводи, викладені у відзиві необґрунтованими з огляду на те, що оскаржувані рішення, якими позивачу відмовлено у реєстрації податкових накладних №№ 9, 10, 12, 13 не містять обґрунтувань прийнятих рішень та аналізу поданих на розгляд відповідної комісії документів. При цьому, квитанція від 15.12.2017 року також містить загальне посилання на відповідність податкових накладних критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН, затверджених наказом Мінфіну від 13.06.2017 року № 567. Наведені дії відповідача позбавили платника податків можливості подання на розгляд комісії ДФС України документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних в ЄРПН. Позивач зауважує на тому, що посилання відповідача у відзиві на відсутність таблиць даних по кожній податковій накладній, як на підставу прийняття оскаржуваних рішень, є безпідставними, так як наведені таблиці до Комісії подавались, проте її рішенням, оформленим квитанцією № 2, подані документи безпідставно не прийнято до уваги. Зазначає, що відсутність у ДФС України акта виконаних робіт, який товариство не мало змоги надіслати з технічних причин, не є свідченням недійсності господарських операцій та не вказує на відсутність такого акта у платника податку. Позивач вважає безпідставною відмову контролюючого органу в реєстрації податкової накладної № 9 в ЄРПН через складення рахунку фактури від 16.11.2017 року за день до укладення договору, оскільки наведена обставина не суперечить чинному законодавству України та не може свідчити про нереальність проведення господарської операції. Крім того, позивач звертає увагу суду на те, що у відзиві вказано не всі документи, які надавалися платником податку до ДФС України, а саме, відповідно до витягів, наданих представником відповідача вбачається, що документи подані у форматі «pdf» та містять назви «File». Однак дана обставина не вказана у відзиві, що свідчить про формальний підхід при дослідженні документів, поданих на розгляд Комісії. Враховуючи викладене, позивач переконаний у тому, що доводи, наведені у відзиві не спростовують тверджень, викладених у позовній заяві.

Протокольною ухвалою суду від 04 грудня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 18 грудня 2018 року.

Протокольною ухвалою від 18 грудня 2018 року в судовому засіданні оголошено перерву для подання до суду додаткових доказів до 14 січня 2019 року.

Представники сторін у судове засідання зявилися.

Представник позивача позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача проти позову заперечив і просив відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представників сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заяви по суті, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ТОВ "Херсон-Ремстройлюкс" є субєктом господарювання, що зареєстроване з 12.03.2008 року за № 0009613. Згідно даних ЄДРПОУ основними видами діяльності товариства є: виробництво електромонтажних пристроїв (код за КВЕД 27.33); виробництво іншого електричного устаткування (код за КВЕД 27.90); виробництво електронних компонентів (код за КВЕД 26.11); виробництво електродвигунів, генераторів і трансформаторів (код за КВЕД 27.11); електромонтажні роботи (код за КВЕД 43.21); установлення столярних виробів (код за КВЕД 43.32); покрівельні роботи (код за КВЕД 43.91); інші спеціалізовані будівельні роботи, н. в. і. у. (43.99); інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (код за КВЕД 47.19); ремонт технічне обслуговування електричного устаткування (код за КВЕД 33.14); установлення та монтаж машин і устаткування (код за КВЕД 33.20); будівництво житлових і нежитлових будівель (код за КВЕД 41.20); будівництво споруд електропостачання та телекомунікацій (код за КВЕД 42.22).

На виконання Договору підряду від 17.11.2017 року № 18 ТОВ "Херсон-Ремстройлюкс" виконало ремонтні роботи трансформатора масляного ТМ-630 на користь ПП «Придніпровська паливно-енергетична компанія». Вартість ремонтних робіт склала 24000, грн. (в тому числі 4000,00 грн. ПДВ). На суму наданих послуг складено податкову накладну від 17.11.2017 року № 9 (направлено для реєстрації в ЄРПН 15.12.2017 року).

Згідно Договору на поставку продукції від 13.11.2017 року № 272-1-МСТ ТОВ "Херсон-Ремстройлюкс" виконало на користь ТОВ «Монтажспецтехнологія» поставку трансформатора масляного ТМ-400/6/0,4 у кількості 2 од. Товару поставлено на суму 130000,01 грн. (в тому числі 21666,67 грн. ПДВ). За результатами господарської операції 23.11.2017 року складено податкову накладну № 10 (направлено для реєстрації в ЄРПН 15.12.2017 року).

Виконуючи Договір підряду від 22.11.2017 року № 22/11 ТОВ "Херсон-Ремстройлюкс" здійснило на користь ТОВ «Фрідом ОСОБА_3» планове обслуговування трансформаторних підстанцій ТМ-400 кВа у кількості 2 шт. та ТМ-630 у кількості 1 шт. Вартість обслуговування склала 18468,00 грн. (в тому числі 3078,00 грн. ПДВ). На суму наданих послуг складено податкову накладну від 27.11.2017 року № 12 (направлено для реєстрації в ЄРПН 15.12.2017 року).

На підставі Договору від 20.11.2017 року № 2/11 "Херсон-Ремстройлюкс" виконало на користь ТОВ «Агробізнес» поставку матеріалів, необхідних для здійснення робіт з підключення електричної частини чотирьох поливальних машин на суму 86400,00 грн. (в тому числі 14400,00 грн. ПДВ). На суму наданих послуг складено податкову накладну від 29.11.2017 року № 13 (направлено для реєстрації в ЄРПН 15.12.2017 року).

Квитанцією № 1 податкові накладні за №№ 9, 10, 12, 13 та № 11 від 23.11.2017 року відповідачем прийнято, проте реєстрацію зупинено із посиланням на п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 року.

Оскаржуваними рішеннями ДФС України від 05.01.2018 року №№ 540127/35788254, 540128/35788254, 540130/35788254, 540129/35788254 позивачу відмовлено у реєстрації поданих ним накладних. За результатами адміністративного оскарження, в ЄРПН зареєстровано лише податкову накладну (далі - ПН) позивача від 23.11.2017 року № 11.

Щодо реальності господарської операції, за результатами проведення якої складено ПН № 9, позивач зазначає наступне.

16.11.2017 року ТОВ "Херсон-Ремстройлюкс" виписано рахунок-фактуру № СФ-0000071 на суму 24000,00 грн. (в тому числі ПДВ 4000,00 грн.) на імя одержувача - ПП «Придніпровська паливно-енергетична компанія» за здійснення ремонту одного масляного трансформатора ТМ-630.

17.11.2017 року між ТОВ "Херсон-Ремстройлюкс" (підрядник) та ПП «Придніпровська паливно-енергетична компанія» (замовник) укладено договір підряду № 18.

Згідно п. 1.1 Договору № 18 підрядник зобовязується за завданням замовника на свій ризик, з використанням власних матеріалів або матеріалів замовника виконати відповідно до умов цього Договору ремонтні роботи Трансформатора масляного ТМ-630, а замовник зобовязується прийняти та оплатити роботи.

Вартість комплексу робіт становить 24000,00 грн., у тому числі 4000 грн. (п. 2.1 Договору).

Відповідно до платіжного доручення від 17.11.2017 року № НОМЕР_1 «Придніпровська паливно-енергетична компанія» перераховано на банківський рахунок ТОВ "Херсон-Ремстройлюкс" грошові кошти в сумі 24000,00 грн., в тому числі 4000,00 грн. ПДВ (в графі «призначення платежу» вказано: «за ремонт масляного трансформатора ТМ-630, згідно рахунку фактури № СФ-71 від 16.11.2017 року»).

22.11.2017 року директорами ТОВ "Херсон-Ремстройлюкс" та ПП «Придніпровська паливно-енергетична компанія» підписано Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000033, згідно змісту якого, сторонами договору підтверджується факт виконання робіт, визначених у п. 1.1 Договору підряду № 18. Крім того, в Акті зазначено, що сторони претензій одна до одної не мають.

Реальність господарської операції, за результатами проведення якої складено ПН № 10, позивач мотивує наступними обставинами.

13.11.2017 року між ТОВ "Херсон-Ремстройлюкс (постачальник) та ТОВ «Монтажспецтехнологія» (покупець) укладено Договір на поставку продукції № 272-1-МСТ.

Згідно п. 1.1 Договору № 272-1-МСТ постачальник зобовязується передати у власність покупця продукцію, а покупець зобовязується прийняти та оплатити продукцію, найменування (номенклатура, асортимент), кількість, строки поставки та інші характеристики якої зазначені у відповідних специфікаціях до договору, яка є його невідємною частиною.

Сума Договору складається із сум всіх Специфікацій, які є невідємною частиною цього Договору. Ціни на продукцію визначаються у відповідних Специфікаціях до Договору (п. п. 2.1, 2.2 Договору).

Згідно Специфікації від 13.11.2017 року № 1 до Договору на поставку продукції № 272-1-МСТ загальна вартість продукції (трансформатор масляний ТМ-400/6/0,4 у кількості 2 шт.) складає 130000,01 грн., в тому числі 21666,67 грн. ПДВ. Розрахунок здійснюється у порядку попередньої оплати у розмірі 100% вартості продукції на підставі виставленого постачальником рахунку.

13.11.2017 року ТОВ "Херсон-Ремстройлюкс" виписано рахунок-фактуру № СФ-0000067 на суму 130000,01 грн. (в тому числі ПДВ 21666,67 грн.) на імя одержувача - ТОВ «Монтажспецтехнологія» за поставку двох масляних трансформаторів ТМ-400/6/0,4.

Відповідно до платіжного доручення від 23.11.2017 року № 628 ТОВ «Монтажспецтехнологія» перераховано на банківський рахунок ТОВ "Херсон-Ремстройлюкс" грошові кошти в сумі 130000,01 грн., в тому числі 21666,67 грн. ПДВ (в графі «призначення платежу» вказано: «передоплата за трансформатор згідно рах. № СФ-0000067 від 13.11.2017 у т.ч. ПДВ 21666,67»).

ОСОБА_3 поставки товару підтверджується видатковою накладною від 19.12.2017 року № РН-0000054 на суму 130000,01 грн., в тому числі 21666,67 грн. ПДВ. Товар отримано представниками покупця за довіреністю від 24.11.2017 року № 431.

Щодо реальності господарської операції, за результатами проведення якої складено ПН № 12, позивач зазначає наступне.

22.11.2017 року між ТОВ "Херсон-Ремстройлюкс (підрядник) та ТОВ «Фрідом ОСОБА_3» (замовник) укладено Договір підряду № 22/11.

Згідно п. 1.1 Договору № 22/11 підрядник зобовязується за завданням замовника на свій ризик, з використанням власних матеріалів або матеріалів замовника виконати відповідно до умов цього Договору планове обслуговування трансформаторних підстанцій ТМ-400 кВа (у кількості 2 шт.) та ТМ-630 кВа (у кількості 1 шт.), а замовник зобовязується прийняти та оплатити роботи.

Вартість комплексу робіт становить 18468,00 грн. (в тому числі 3078,00 грн. ПДВ) (п. 2.1 Договору).

Згідно Специфікації робіт від 22.11.2017 року до Договору підряду № 22/11 загальна вартість обслуговування трьох трансформаторних підстанцій складає 18468,00 грн., в тому числі 3078,00 грн. ПДВ.

22.11.2017 року ТОВ "Херсон-Ремстройлюкс" виписано рахунок-фактуру № СФ-0000073 на суму 18468,00 грн. (в тому числі ПДВ 3078,00 грн.) на імя одержувача - ТОВ «Фрідом ОСОБА_3» за планове обслуговування трьох трансформаторних підстанцій.

27.11.2017 року директорами ТОВ "Херсон-Ремстройлюкс та ТОВ «Фрідом ОСОБА_3» підписано Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000035, згідно змісту якого, сторонами договору підтверджується факт виконання робіт, визначених у п. 1.1 Договору підряду №22/11. Крім того, в Акті зазначено, що сторони претензій одна до одної не мають.

Відповідно до платіжного доручення від 27.11.2017 року № НОМЕР_2 «Фрідом ОСОБА_3» перераховано на банківський рахунок ТОВ "Херсон-Ремстройлюкс" грошові кошти в сумі 18468,00 грн., в тому числі 3078,00 грн. ПДВ (в графі «призначення платежу» вказано: «оплата за планове обслуговування зг. рах. № 73 від 22.11.17р., в т.ч. НДС 20% - 3078,00 грн.»).

Реальність господарської операції, за результатами проведення якої складено ПН № 13, позивач мотивує наступними обставинами.

20.11.2017 року між ТОВ "Херсон-Ремстройлюкс (підрядник) та ТОВ «Агробізнес» (замовник) укладено Договір підряду № 2/11.

Згідно п. п. 1 Договору № 2/11 в установленому порядку даного Договору, підрядник зобовязаний виконати необхідні роботи, вказані у п. 2 Договору, а замовник зобовязаний прийняти та оплатити вартість проведених робіт.

22.11.2017 року ТОВ "Херсон-Ремстройлюкс" виписано рахунок-фактуру № СФ-0000074 на суму 86400,00 грн. (в тому числі ПДВ 14400,00 грн.) на імя одержувача - ТОВ «Фрідом ОСОБА_3» з призначенням платежу - передоплата за договором № 2/11 від 20.11.2017 року.

24.11.2017 року між ТОВ "Херсон-Ремстройлюкс (підрядник) та ТОВ «Агробізнес» (замовник) укладено додатковий договір № 1 до Договору підряду № 2/11.

Відповідно до п. 1 Договору № 1 сторони домовились змінити п. 6.1 Договору № 2/11, який викладено в наступній редакції: «на протязі 03 днів з моменту підписання даного договору боржнику має бути перераховано на розрахунковий рахунок підрядника 30% вартості матеріалів».

ОСОБА_3 поставки товару підтверджується видатковою накладною від 29.11.2017 року № РН-033 на суму 86400,00 грн., в тому числі 14400,00 грн. ПДВ.

Відповідно до платіжного доручення від 29.11.2017 року № НОМЕР_3 «Агробізнес» перераховано на банківський рахунок ТОВ "Херсон-Ремстройлюкс" грошові кошти в сумі 86400,00 грн., в тому числі 14400,00 грн. ПДВ (в графі «призначення платежу» вказано: «передоплата за договором № 2/11 від 20.11.2017р., зг. рах. № СФ-0000074 від 22.11.2017р. в т.ч. ПДВ 14400,00 грн.»).

Постачальниками товару ТОВ "Херсон-Ремстройлюкс", які в подальшому були реалізовані контрагентам-покупцям чи використані підприємством для здійснення господарської діяльності значаться: ТОВ «АВСК», ТОВ «Сталькор», ТОВ «АВ метал груп», ТОВ «Фірма «Вікант», ТОВ «ОЗКА», ПАТ «Васильківський завод технологічного обладнання», ТОВ «Югвест», ПАТ «Уманський завод «Меггометр». Первинні документи на підтвердження реальності правовідносин позивача з наведеними підприємствами надсилалися на адресу ДФС України разом з відповідними поясненнями, що підтверджується повідомленнями щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення по ПН №№ 9, 10, 12, 13, реєстрація яких зупинена та квитанціями № 1 від 30.12.2017 року про збереження поданих документів на центральному рівні.

З наведеного суд дійшов висновку, що позивачем доведено реальність проведених ним господарських операцій, за результатами яких складено податкові накладні за №№ 9, 10, 12, 13.

Проте, оскарженими рішеннями комісії ДФС України від 05.01.2018 року №№540127/35788254, 540128/35788254, 540130/35788254, 540129/35788254, позивачу відмовлено у реєстрації наведених податкових накладних. Підставою для відмови зазначено: «Надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування».

Не погоджуючись із наведеними рішеннями позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку наведеним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пп.пп.16.1.2, 16.1.3, п.16.1 ст.16 ПК України (в редакції чинній на час подання для реєстрації податкових накладних) платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно п. 201.1 ПК України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 187.1 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п.201.10 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабміну від 29 грудня 2010 року № 1246 (далі - Порядок № 1246) податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) згідно вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно п. 12 Порядку № 1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України Про електронний цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Згідно п. 74.2 ст. 74 ПК України в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п. 201.16 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Пунктом 6 Критеріїв, затверджених наказом Мінфіну від 13.06.2017 року № 567 (в редакції, що діяла станом на момент подання позивачем податкових накладних до ДФС України) передбачено, що моніторинг податкової накладної / розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:

- обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

- відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право субєкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Податкового кодексу України (далі - Кодекс), стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

У разі якщо за результатами Моніторингу визначено, що податкова накладна / розрахунок коригування відповідає вимогам підпункту 1 цього пункту та сума податку на додану вартість, зазначена в податкових накладних, зареєстрованих платником податку в Реєстрі у звітному (податковому) періоді з урахуванням податкової накладної / розрахунку коригування, поданої на реєстрацію в Реєстрі, які відповідають вимогам підпункту 1 цього пункту, більша за середньомісячну суму сплачених за останні 12 місяців єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та податків і зборів (крім суми податку на додану вартість, сплаченої при ввезенні товарів на митну територію України) платником податку та його відокремленими підрозділами, реєстрація такої податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється відповідно до вимог пункту 201.16 статті 201 розділу V Кодексу.

У разі якщо за результатами Моніторингу визначено, що податкова накладна / розрахунок коригування відповідає одній з умов, зазначених у підпункті 2 цього пункту, - реєстрація такої податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється відповідно до вимог пункту 201.16 статті 201 розділу V Кодексу.

Як передбачено пп. 201.16.1 п.201.16 ст.201 ПК України у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Таким чином, можливість надати платником податків вичерпний перелік документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної, залежить від чіткого визначення фіскальним органом у квитанції конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків та пропозицій.

Зі змісту електронних квитанцій від 15.12.2017 року вбачається, що Державною фіскальною службою України зупинено реєстрацію податкових накладних позивача на підставі п. 201.16 ст. 201 ПКУ: податкова накладна відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначеним п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 № 567, та за результатами СМКОР виявлено невідповідність обсягів придбання по товарах з УКТ ЗЕД. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. Тобто, фактично зупинено реєстрацію на підставі пп. 1 п. 6 Наказу № 567.

Наведене свідчить на користь висновку про те, що в електронних квитанціях відсутні посилання відповідача на конкретний підпункт пункту 6 Критеріїв, при цьому, контролюючим органом не зазначено які саме документи за переліком необхідно надати позивачу для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Отже, враховуючи зазначені обставини та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що такі дії відповідача, як суб'єкта владних повноважень, не відповідають вимогам Податкового кодексу України та Наказу № 576, оскільки не є достатньо обґрунтованими, чіткими та передбачуваними для позивача, що позбавляє його знайти належну аргументацію та доказову базу спростування відповідності зупиненої податкової накладної критерію оцінки згідно пп. 1 п. 6 Наказу № 567.

Крім того, суд наголошує на тому, що обставини зупинення реєстрації обов'язково підлягають дослідженню, оскільки є юридично значимими та такими, що тягнуть за собою прийняття в подальшому рішення про реєстрацію податкової накладної або відмову у реєстрації на підставі витребуваних документів у платника податку за результатами зупинення реєстрації.

Постановою Кабінету Міністрів України Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації від 29.03.2017 року № 190 (в редакції, що діяла станом на момент прийняття відповідачем спірних рішень; далі - Постанова № 190) встановлено, що комісія Державної фіскальної служби приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту в підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

На виконання вимог контролюючого органу, оформлених електронними квитанціями від 15.12.2017 року, ТОВ "Херсон-Ремстройлюкс" направлено повідомлення до ДФС України на підтвердження реальності проведення господарських операцій по податковим накладним №№ 9, 10, 12, 13, в яких наводились пояснення щодо цих операцій, та до яких були додані документи, що розкривають зміст наданих послуг.

Підставами для прийняття комісією Державної фіскальної служби рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту в підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що контролюючий орган під час прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної має перевірити її дані, у тому числі, відповідно до критеріїв оцінки ступеня ризиків реєстрації такої накладної. За результатом перевірки уповноважений орган приймає рішення про реєстрацію податкової накладної чи про відмову у проведенні такої реєстрації.

Однією із складових критеріїв ризиків реєстрації податкової накладної є невідповідність обсягів постачання товару обсягам його придбання за визначених умов. Водночас, відмова у реєстрації надісланої платником податкової накладної може мати місце лише у тому разі, якщо встановлені під час перевірки податкової накладної ризики не спростовані платником документальним підтвердженням її вартісних та кількісних показників.

З матеріалів справи вбачається, що підставами для відмови у реєстрації податкових накладних №№ 9, 10, 12, 13 стало встановлення факту: «Надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування».

З огляду на вказані в спірних рішеннях комісії ДФС підстави для відмови у реєстрації податкових накладних позивача, суд доходить висновку, що комісія ДФС зробила загальну оцінку наданих позивачем документів, не встановивши конкретно, які з цих документів складені з порушенням законодавства і в чому саме полягають ці порушення.

Крім цього, як вже встановлено судом, долучені позивачем до матеріалів справи первинні документи, не дають підстав для сумніву щодо дійсності виконання договорів від 17.11.2017 року №18, від 13.11.2017 року № 272-1-МСТ, від 22.11.2017 року № 22/11, від 20.11.2017 року № 2/11 (із врахуванням додаткового договору від 24.11.2017 року № 1), укладених між позивачем та контрагентами покупцями/замовниками, що у свою чергу стало підставою для складання податкових накладних від 17.11.2017 року № 9, від 23.11.2017 року № 10, від 27.11.2017 року № 12, від 29.11.2017 року № 13.

На думку суду, зазначені обставини свідчать про те, що у контролюючого органу були достатні та повні первинні, бухгалтерські та розрахункові документи, складені за результатом господарських операцій, що давали відповідачу можливість прийняти спірні податкові накладні та провести їх реєстрацію в установленому законом порядку.

За таких обставин, суд доходить висновку, що спірні рішення ДФС України від 05.01.2018 року №№540127/35788254, 540128/35788254, 540130/35788254, 540129/35788254 є протиправними та не обґрунтованими, а тому підлягають скасуванню.

Перевіривши обґрунтованість вимоги позивача зареєструвати податкову накладну № 11 датою її фактичного надходження до ДФС України, суд вважає за необхідне наголосити на наступному.

Відповідно до пп. 201.16.4 п. 201.16 ст. 201 ПК України податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій:

а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних;

б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Наведена норма кореспондується із положеннями п. 19, п. 20 Порядку № 1246.

Згідно п. 20 Порядку № 1246, у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Аналіз наведених норм та встановлених судом обставин справи у сукупності дає підстави для висновку про те, що ПН від 23.11.2017 року № 11 за результатами адміністративного оскарження була зареєстрована датою її фактичного надходження до контролюючого органу, а саме 15.12.2017 року, що підтверджується скріншотом архіву електронної звітності щодо реєстрації податкових накладних в ЄРПН, який надано до суду відповідачем на підтвердження своєї позиції. Разом з тим, суд наголошує на тому, що представником позивача у судовому засіданні не заперечувався факт належності наведеного доказу.

Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку про безпідставність позовної вимоги щодо зобовязання відповідача зареєструвати ПН № 11 датою її фактичного надходження до ДФС України, у звязку із чим, відмовляє в її задоволенні.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України N475/97-ВР від 17.07.1997 року; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 року.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» N3477-IV від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 року(остаточне) по справі «ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ» (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява N28924/04) констатував: « 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)».

Вирішуючи питання щодо обрання належного способу захисту прав позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відтак, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача окрім того, який вже ним обрано є визнання протиправними та скасування рішень ДФС України від 05.01.2018 року №№ 540127/35788254, 540128/35788254, 540130/35788254, 540129/35788254 про відмову в реєстрації податкових накладних від 17.11.2017 року № 9, від 23.11.2017 року № 10, від 27.11.2017 року № 12, від 29.11.2017 року № 13.

Проаналізувавши надані сторонами докази та норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію не довів та не обґрунтував. Натомість, позивач довів протиправність оскаржуваних рішень про відмову в реєстрації податкових накладних.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що має бути задоволеним частково.

Судовий збір відшкодовується згідно приписів ч. 2 ст. 139 КАС України.

Таким чином, керуючись статтями 2, 9, 12, 14, 139, 241 - 246, 205, 255 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України (, 04053, м. Київ, Львівська пл. 8) щодо зупинення реєстрації податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсон-Ремстройлюкс" (, 73000, м. Херсон, вул. Потьомкінська, 112) від 17.11.2017 року № 9, від 23.11.2017 року №10, від 27.11.2017 року № 12, від 29.11.2017 року № 13.

Визнати протиправними та скасувати рішення Державної фіскальної служби України (, 04053, м. Київ, Львівська пл. 8) від 05.01.2018 року №№540127/35788254, 540128/35788254, 540130/35788254, 540129/35788254 про відмову в реєстрації податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсон- Ремстройлюкс" (, 73000, м. Херсон, вул. Потьомкінська, 112) від 17.11.2017 року № 9, від 23.11.2017 року № 10, від 27.11.2017 року № 12, від 29.11.2017 року № 13.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України (, 04053, м. Київ, Львівська пл. 8) зареєструвати податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсон-Ремстройлюкс" (, 73000, м. Херсон, вул. Потьомкінська, 112) від 17.11.2017 року № 9, від 23.11.2017 року № 10, від 27.11.2017 року № 12, від 29.11.2017 року № 13 датою їх фактичного отримання Державною фіскальною службою України (, 04053, м. Київ, Львівська пл. 8), а саме: 15.12.2017 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити повністю.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної фіскальної служби України (, 04053, м. Київ, Львівська пл. 8) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсон-Ремстройлюкс" (, 73000, м. Херсон, вул. Потьомкінська, 112) сплачений судовий збір в сумі 1762,00 грн. (тисяча сімсот шістдесят дві гривні), шляхом безспірного списання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 17 січня 2019 р.

Суддя Гомельчук С.В.

кат. 111030600