Справа № 825/2407/18
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/2407/18 Суддя (судді) першої інстанції: Заяць О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В., Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Прудиус І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року (повний текст рішення складено 01.10.2018) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року позивач, ОСОБА_3, звернулася до суду першої інстанції з адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії щодо відмови у переведенні на пенсію за віком державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889;

- зобов'язати зарахувати до стажу державної служби період роботи в органах державної податкової служби з 07.08.1990 по 02.07.2013 на посадах державної служби з персональними чи спеціальними званнями;

- зобов'язати перевести з 03.01.2018 на пенсію за віком державного службовця відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889, статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723 з урахуванням стажу державної служби 30 років 11 місяців 5 днів на підставі довідок ГУ ДФС у Чернігівській області від 19.12.2017 № 95/25-01-05-45 та від 19.12.2017 № 94/25-01-05-45 про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за спеціальне звання, надбавка за вислугу років та місячна премія), що подаються для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу".

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_3 у переведенні на пенсію за віком державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889;

- зобов'язано Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_3 період роботи в органах державної податкової служби з 07.08.1990 по 02.07.2013 на посадах державної служби з персональними чи спеціальними званнями;

- зобов'язано Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України перевести з 03.01.2018 ОСОБА_3 на пенсію за віком державного службовця з урахуванням стажу державної служби 30 років 11 місяців 5 днів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідачем, Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України подано апеляційну скаргу у якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що судом першої інстанції в порушення вимог чинного законодавства зобов'язано перевести позивача на пенсію за віком, оскільки позивач не має 20-ти річного стажу на посадах до відповідних категорій посад державної служби так як посадові особи органів державної податкової служби зі спеціальними званнями до відповідних посад державних службовців не віднесені.

08.01.2019 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив, яким підтримав позицію суду першої інстанції.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є інвалідом 2-ї групи загального захворювання, перебуває на обліку в Чернігівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України і з 03.07.2013 отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

03.01.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу". До вказаної заяви позивачем було додано: трудову книжку; довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 19.12.2017 №95/25-01-05-45 та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби (премія щомісячна), від 19.12.2017 № 94/25-01-05-45, які були видані Головним управлінням ДФС у Чернігівській області по посаді заступника начальника управління-начальника відділу, за відповідною посадою, з якої позивач вийшла на пенсію по інвалідності державного службовця.

Листом Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 2 березня 2018 року № 5231/06 повідомлено, що Управлінням прийнято рішення про відмову у переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII згідно поданої заяви від 03.01.2018.

За зверненням від 08.05.2018 листом від 01.06.2018 № 639/06/К-7 Управлінням надано копію протоколу від 10.01.2018 № 174702 відмови в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Відповідач мотивував прийняття рішення про відмову тим, що:

- відсутній 20-ти річний стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України, необхідний для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, так як посадові особи органів державної податкової служби зі спеціальними званнями до відповідних посад державних службовців не віднесені;

- вже призначалась пенсія відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ;

- до заяви від 03.01.2018 додано Довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 19.12.2017 №95/25-01-05-45 станом на грудень 2017 року та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби (премія щомісячна), від 19.12.2017 № 94/25-01-05-45 за листопад 2017 року, що суперечить Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб".

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив частково та зазначив, що законодавцем передбачено виключення для тих осіб, які станом на 01.05.2016 мають не менш як 20 років стажу на посадах державної служби, незалежно від того, чи займали такі особи станом на 01.05.2016 посади державної служби. Для такої категорії осіб збережено право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок (страхові внески). При цьому, посадові особи податкової служби, яким присвоєно спеціальне звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Колегія суддів, звертає увагу, що у даному випадку має місце спір про призначення іншої пенсії за іншим законом, а саме наявність у позивача права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року.

З 01.05.2016 набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII.

Відповідно до статті 90 зазначеного Закону пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 2 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України «Про державну службу» (№ 3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень вказаного закону визначено право державних службовців у випадках визначених цими пунктами на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», зокрема:

- державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців;

- для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Виходячи з системного аналізу положень Закону № 889-VIII та статті 37 Закону № 3723-ХІІ, вбачається, що із набранням чинності Законом № 889-VIII державні службовці втратили право на призначення спеціальних пенсії та отримали право на призначення пенсій на загальних підставах, тобто відповідно до положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Разом із цим законодавцем передбачено виключення для тих осіб, які станом на 01.05.2016 мають не менш як 20 років стажу на посадах державної служби, незалежно від того, чи займали такі особи станом на 01.05.2016 посади державної служби. Для такої категорії осіб збережено право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок (страхові внески).

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Механізм обчислення стажу державної служби визначався Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок № 283), який був чинний у період чинності Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII.

Відповідно до пункту 2 Порядку №283, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема: на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв'язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

У свою чергу, спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності був Закон України від 04.12.1990 №509-XII "Про державну податкову службу в Україні" (далі - Закон №509-XII).

Відповідно до частини статті 15 Закону №509-XII посадовою особою органу державної податкової служби за правилами може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Державною податковою адміністрацією України. Посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання.

Видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету (стаття 6 Закону №509-XII).

Водночас, абзацами 1, 2 пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

При цьому, період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону № 3723-XII незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Таким чином, посадові особи податкової служби, яким присвоєно спеціальне звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Верховний Суд України раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 08 жовтня 2013 року (справа № 21-275а13) виснував, що аналіз положень статті 37 Закону № 3723-XII, Закону № 509-ХІІ дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Зважаючи на те, що цей висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, сформульований за результатами розгляду справи, фактичні обставини в якій є подібними до фактичних обставин, встановлених у справі, що розглядається, - у справі, що розглядається, спір також стосується зарахування до стажу державної служби періоду служби у податкових органах посадових осіб, які мають спеціальне звання, то висновок судів першої й апеляційної інстанцій про те, що, враховуючи також Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VІІІ, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, є правильним.

Аналогічний висновки щодо застосування норм права висловлений Верховним Судом, у постанові від 03 липня 2018 року (справа № 586/965/16-а).

З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача вбачається, що до стажу державної служби 30 років 11 місяців 5 днів відноситься: період роботи з 29.07.1982 по 06.08.1990 на посадах у фінансовому відділі (управлінні) облвиконкому - 8 років 8 днів; період роботи з 07.08.1990 по 02.07.2013 на різних посадах державних службовців з персональними та спеціальними званнями в органах державної податкової служби - 22 роки 10 місяців 27 днів (а.с.20-27).

Періоди роботи та посади підтверджуються записами в трудовій книжці позивача.

Також, в трудовій книжці позивача наявний запис про складення Присяги із відповідним зазначенням дати її складення, що є обов'язковим для набуття статусу державного службовця.

Стаж державної служби позивача з урахуванням періодів роботи на посадах податкових органыв становить більше 20 років.

Отже у позивача, станом на момент її звернення до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії, відповідно до Закону України "Про державну службу, наявний стаж роботи на посадах державної служби понад 20 років.

Відтак доводи апелянта, що позивач не має права на призначення пенсії відповідно до Закону № 3723-ХІІ у зв'язку з тим, що їй присвоєно спеціальне звання як посадовій особі контролюючого органу, а тому її посада не відноситься до категорії посад державної служби, є безпідставними.

А тому наявні підстави для зобов'язання Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_3 період роботи в органах державної податкової служби з 07.08.1990 по 02.07.2013 на посадах державної служби з персональними чи спеціальними званнями

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач набув право на призначення пенсії відповідно до положень Закону України «Про державну службу».

З урахуванням наявності у позивача права на призначення пенсії та з урахуванням положень пункту 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII та статті 37 Закону № 3723-XII суд дійшов висновку вырно вважав протиправним рышення Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_3 у переведенні на пенсію за віком державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889 та наявності підстав для зобов'язання Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України перевести з 03.01.2018 ОСОБА_3 на пенсію за віком державного службовця з урахуванням стажу державної служби 30 років 11 місяців 5 днів.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст.. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено - 17.01.19.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

А.Ю.Кучма