Справа № 428/13452/18
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року справа №428/13452/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Шишова О.О., розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 грудня 2018 року (повне судове рішення складено 21 грудня 2018 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 428/13452/18 (суддя в І інстанції Юзефович І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського рядового поліції 1 батальйону 1 роти управління патрульної поліції в Луганській області Овєчкіна Євгена Ігоровича про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського 1-го батальйону 1-ї роти УПП в Луганській області рядового поліції Овєчкіна Є.І. про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №669756 від 16.10.2018.

В обґрунтування позову зазначив, що 16.10.2018 відповідач виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №669756, зі змісту якої вбачається, що водій, в м. Сєвєродонецьк по пр. Хіміків, буд. 61, під час руху т/з користувався засобом зв'язку, чим порушив вимоги п.2.9.д ПДР України. Позивач вважає, що відповідач не дослідивши повно і об'єктивно усіх обставин у їх сукупності, та не давши їм належної оцінки, в порушення положень КУпАП передчасно дійшов до висновку про винуватість позивача та виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності на місці, внаслідок чого позивач він був позбавлений об'єктивного та всебічного розгляду справи. Крім того, постанова ЕАВ №669756 від 16.10.2018 не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, отже просив суд скасувати постанову серії ЕАВ №669756 від 16.10.2018 по справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 грудня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивачем на рішення суду першої інстанції подано апеляційну скаргу, в якій він просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, встановлення судом недоведених обставин, що призвело до порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів посилався на те, що відповідачем не доведено порушення правил дорожнього руху позивачем та, як наслідок, вчинення адміністративного правопорушення

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши їх за матеріалами справи, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що поліцейським 1-го батальйону 1-ї роти УПП в Луганській області рядового поліції Овєчкіним Є.І. постановою серії ЕАВ №669756 від 16.10.2018 у справі про адміністративне правопорушення, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), до позивача ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., оскільки ним о 13-48 год. було встановлено порушення вимог п. 2.9.д Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), а саме: водій, в м. Сєвєродонецьк по пр. Хіміків, буд. 61, під час руху т/з користувався засобом зв'язку.

Спірним у справі є факт вчинення позивачем порушення п.2.9.д ПДР України та, як наслідок, правомірність прийняття відповідачем постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №669756 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова винесена у межах повноважень відповідача, в порядку та у спосіб, визначений КУпАП, із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху, зокрема, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частиною першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 №1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 за N1408/27853, затверджено «Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», згідно до п.4 якої, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Справа про адміністративне правопорушення, в якій винесена оскаржувана постанова, була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції ч.ч. 2, 4 ,5 ст. 258 КУпАП. Крім того, оскаржувана позивачем постанова роздрукована за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до наведеної Інструкції.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 2.9«д» Розділу 2 «Обов'язки і права водіїв механічних транспортних засобів» ПДР України, водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частиною 2 статті 122 КУпАП встановлено, що користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання) - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що суть зазначеного адміністративного правопорушення полягає не лише у розмові за допомогою відповідного засобу зв'язку під час руху транспортного засобу, на чому наполягає позивач в апеляційній скарзі, а загалом у користуванні таким засобом зв'язку під час руху.

За вивченням змісту файлів, записаних на dvd-r диски Verbatim, що знаходиться в матеріалах справи, вбачається порушення позивачем п.2.9.д (б) ПДР України, що полягає в тому, що 16 жовтня 2018 року водій, керуючи транспортним засобом Toyota Avensis номерний знак НОМЕР_1 в м. Сєвєродонецьк Луганської області в районі буд. №61 по пр. Хіміків, користувався засобом мобільного зв'язку під час руху автомобіля, тримаючи його рукою біля вуха.

Також, з відеозапису судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 факт порушення ПДР України заперечує та пояснює, що його автомобіль оснащений пристроєм для розмов без допомоги рук, демонструє посвідчення голови громадської ради та висловлюється, що визнає провину, якщо до нього застосують попередження, а не інший вид адміністративного стягнення.

Так само слід зазначити, що позивач вказував, що в постанові не зафіксовано технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення, внаслідок чого допущено порушення вимог ст. 283 КУпАП, тому наданий відповідачем відеозапис не може бути належним доказом у справі.

З таким твердженням колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції 1395, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Такі відомості зазначаються у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.

Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 по справі № 536/583/17 (номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 72290378).

Як вбачається зі змісту спірної постанови, вона відповідає вищезазначеним приписам: в ній зазначено посадову особу, яка прийняла постанову, дату розгляду справи; місце скоєння правопорушення, відомості про особу, що скоїла правопорушення; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

З огляду на те, що позивач користувався своїм мобільним телефоном під час керування автомобілем, що вказує на наявність в його діях порушень ПДР України, а відповідачем доведено правомірність винесеної постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №669756 від 16.10.2018, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для задоволення позову.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ч.2 ст.77, ч.3 ст.272, п.3 ч.3 ст.286, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ст.ст. 321, 322, ч.1 ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 грудня 2018 року у справі № 428/13452/18 - залишити без змін.

Повне судове рішення - 22 січня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Сіваченко

Судді Т.Г. Гаврищук

О.О. Шишов