Справа № 318/2830/15-а(2-а/318/95/2015)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

17 січня 2019 року м. Дніпросправа № 318/2830/15-а
провадження №2-а/318/95/2015

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу управління Пенсійного Фонду України в Кам`янсько-Дніпровському районі Запорізької області

на постанову Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 29 жовтня 2015 року (суддя Комишня Н.І.) у справі №318/2830/15-а (провадження №2-а/318/95/2015) за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в Кам`янсько-Дніпровському районі Запорізької області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру»;

зобов`язати відповідача зарахувати до його стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру», весь період навчання курсантом у Запорізькому училищі міліції МВС України та у подальшому в Запорізькому юридичному інституті МВС України з 16.08.1993р. по 28.06.1997р. включно як військову службу, роботу слідчим слідчого відділення Чернігівського РВ УМВС України в Запорізькій області з 29.07.1997р. по 04.03.1997р. включно, роботу стажистом, слідчим, заступником прокурора, помічником прокурора та прокурором прокуратури в органах прокуратури Запорізької області з 12.11.1997р. по 28.09.2015р. включно, загальною тривалістю 22 роки 07 днів;

зобов`язати відповідача призначити йому з 28.09.2015р. пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII у розмірі 60 відсотків від середньомісячного заробітку.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що він має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII у розмірі 60 відсотків від середньомісячного заробітку в зв`язку з чим відмова відповідача у призначенні пенсії є протиправною.

Постановою Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 29 жовтня 2015 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років, оскільки на час звернення позивача до відповідача з заявою про її призначення (28.09.2015р.) стаж роботи за вислугу років складав 22 роки 07 днів, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів 17

років 10 місяців 18 днів.

Визначаючи право на призначення пенсії за вислугу років, суд першої інстанції, зокрема, виходив з того, що відповідно частин 2 та 3 ст. 18 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 №565-XII, в редакції, яка діяла на час навчання позивача у навчальному закладі системи МВС України, особи, прийняті на службу до міліції, в тому числі слухачі й курсанти шкіл міліції, які перебувають на військовому обліку, на час служби знімаються з нього і перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ України. Навчання у школах Міністерства внутрішніх справ України після здобуття середньої освіти прирівнюється до проходження військової служби, а тому навчання позивача в Запорізькому училищі міліції МВС України, в подальшому Запорізький юридичний інститут МВС України з 16.08.1993р. по 28.06.1997р. включно, є військовою службою і підлягає зарахуванню у повному обсязі до стажу роботи на підставі ч. 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. №1697-VІІ.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, управління Пенсійного Фонду України в Кам`янсько-Дніпровському районі Запорізької області звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2016р. постанову суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що згідно п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213-VII передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. До 01.06.2015р. не прийнято закону, що стосувався б усіх видів пенсійного забезпечення осіб, у тому числі спеціальних пенсій.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що оскільки позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії після 1 червня 2015 року, то відповідачем правомірно відмовлено в призначенні позивачу пенсії за вислугу років відповідно до вимог Закону України «Про прокуратуру» п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213-VII.

Постановою Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2016р. скасовано, а справу направлено до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції, судом касаційної інстанції зроблено висновок про наявність у позивача права на пенсійне забезпечення відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014р. за умови наявності у нього відповідного стажу роботи. Оскільки судом апеляційної інстанції не було перевірено правильність та повноту встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи в частині наявності чи відсутності у позивача необхідної для призначення пенсії вислуги років, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, судом касаційної інстанції направлено справу до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

За наслідками нового розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено наступні обставини справи.

Так, в ході розгляду справи встановлено, що безперервний стаж роботи позивача в органах прокуратури України, на момент звернення з заявою про призначення пенсії, з 12.11.1997р. по 28.09.2015р. включно, підтверджується записами в трудовій книжці серія НОМЕР_1 виданої 12.04.1997р. на ім`я позивача, де зазначено, що позивач з 12.11.1997р., наказом прокуратури Запорізької області №292-1 від 12.11.1997р., прийнято в органи прокуратури Запорізької області, за переводом з органів внутрішніх справ Запорізької області, та призначено стажистом на вакантну посаду слідчого прокуратури Чернігівського району.

У подальшому, з 08.07.1998р., наказом прокуратури Запорізької області №226-1 від 08.07.1998р., позивача призначено на посаду слідчого прокуратури Чернігівського району.

З 20.10.2003р., наказом прокуратури Запорізької області №466-1 від 20.10.2003р., призначено на посаду заступника Кам`янсько-Дніпровського міжрайонного прокурора.

З 25 .04.2012р., наказом прокуратури Запорізької області №316к. від 25.04.2015, призначено на посаду помічника прокурора міста Енергодара.

З 12.06.2012р., наказом прокуратури Запорізької області №522к від 12.06.2012р., призначено на посаду прокурора прокуратури м. Енергодара. На вказаній посаді позивач працює по цей час.

Стаж роботи позивача на прокурорських посадах, який дає право на призначення пенсії, за період з 12.11.1997. по 28.09.2015р. складає 17 років 10 місяців 18 днів.

Позивач 28.09.2015р. звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014р. № 1697- VII з відповідними змінами, у зв`язку з наявністю на день звернення 22 років вислуги, у тому числі стажу по посадах прокурорів більше 12 років, до якого віднесено роботу в органах прокуратури Запорізької області з 12.11.1997р. по 28.09.2015р. включно; роботу на посаді слідчого відділення Чернігівського РВУ МВС України в Запорізькій обл. з 29.07.1997р. по 04.11.1997р. включно; навчання курсантом в Запорізькому училищі міліції МВС України, яке у подальшому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.08.1994р. №529 реорганізовано в Запорізький юридичний інститут МВС України з 16.08.1993р. по 29.07.1997р. включно, з огляду на те, що відповідно до частини другої та частини третьої ст.. 18.Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990р.№ 565 ХІІ, в редакції, яка діяла на час навчання у вищевказаний період, вказане навчання прирівнюється до проходження військової служби (а.с.15-16).

Листом відповідача від 12.10.2015р. № 43/В-2 позивачу повідомлено про відмову в призначенні пенсії з посиланням на те, що відповідно до пункту 5 розділу ІІІ Прикінцеві положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення з 01.06.2015р. скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України Про прокуратуру, правові підстави для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з відповідним обчисленням вислуги років відсутні (а.с.18-19).

Відмова у призначенні пенсії за вислугу років стала підставою звернення позивачем з позовом до суду.

Щодо права позивача на призначення пенсії за вислугу років, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

На час звернення позивача з заявою про призначення пенсії (28.09.2015р.) підстави та порядок пенсійного забезпечення прокурорів було врегульовано ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ, який набрав чинності з 15.07.2015р.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213-VII у разі неприйняття до 01 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України».

Аналіз положень пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII дає підстави для висновку, що ним скасовано діючі станом на 01 червня 2015 року норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались відповідно до конкретного переліку законів, зокрема, і відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. № 1789-ХІІ.

Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. № 1789-ХІІ частково втратив чинність з 15 липня 2015 року у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про прокуратуру» № 1697-VIІ, який є чинним і на сьогодні.

Статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VIІ визначено і на теперішній час регулюється питання забезпечення прокурорів і слідчих органів прокуратури України.

Відповідно до частини 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014р., прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років.

Позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії 28.09.2015р. Право на пенсійне забезпечення прокурора у часовий період з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року може бути реалізовано за наявності двох підстав: стаж роботи за вислугу років 22 роки, з них стаж роботи на посадах прокурорів не менше 12 років.

Таким чином, позивач має право на пенсійне забезпечення відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014р. за умови наявності у нього відповідного стажу роботи.

Щодо наявності у позивача стажу на призначення пенсії за вислугу років, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.6 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів;

слідчими, суддями;

на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою;

у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання;

на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України;

на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури;

військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання;

відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Як зазначено вище, стаж роботи позивача на прокурорських посадах, який дає право на призначення пенсії, за період з 12.11.1997. по 28.09.2015р. складає 17 років 10 місяців 18 днів.

До вислугу років, яка дає право на пенсію, зараховується стаж роботи позивача на посаді слідчого відділення Чернігівського РВУ МВС України в Запорізькій області з 29.07.1997р. по 04.11.1997р., оскільки вказаний стаж прямо передбачений ч.6 ст.86 Закону.

Щодо права позивача на зарахування до вислуги років періоду навчання курсантом в Запорізькому училищі міліції МВС України, яке у подальшому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.08.1994р. №529 реорганізовано в Запорізький юридичний інститут МВС України з 16.08.1993р. по 29.07.1997р., суд апеляційної інстанції вважає зазначити наступне.

Як зазначено вище, у відповідності до ч.6 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» до вислуги років, що дає право на пенсію, зараховується, зокрема, військова служба.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає звернути увагу на те, що на відмінну від ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» N 1789-XII, якою передбачалася можливість зарахування до вислуги років лише строкової військової служби, ч.6 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» N1697-VII визначає те, що до вислуги років зараховується військова служба.

Відповідно до ч.6 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» види військової служби:

строкова військова служба;

військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;

військова служба за контрактом осіб рядового складу;

військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;

військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів);

військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;

військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Таким чином, з огляду на положення ч.6 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» N1697-VII до вислуги років, що дає право на пенсію, зараховуються усі види військової служби, які визначені ч.6 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Як вбачається з послужного списку виданого ГУМВС України в Запорізькій області позивач ОСОБА_1 відповідно до наказу № 14 від 16.08.1993, після здобуття повної загальної середньої освіти, зараховано курсантом Запорізького училища міліції МВС України.

В подальшому згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1994 №529 та відповідно до наказу МВС України від 02.09.1994 №474 на базі Запорізького училища міліції МВС України створено Запорізький юридичний інститут МВС України.

28 червня 1997 року закінчив Запорізький юридичний інститут МВС України, що підтверджується дипломом спеціаліста серія НОМЕР_2 , виданим 28.06.1997р. за реєстраційним № 86, відповідно до якого йому було присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю правоохоронна діяльність (а.с.30).

Відповідно частин 2 та 3 ст.18 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 №565-XII, в редакції, яка діяла на час навчання позивача у навчальному закладі системи МВС України, вбачається, що особи, прийняті на службу до міліції, в тому числі слухачі й курсанти шкіл міліції, які перебувають на військовому обліку, на час служби знімаються з нього і перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ України. Навчання у школах Міністерства внутрішніх справ України після здобуття середньої освіти прирівнюється до проходження військової служби.

Відповідно до Переліку вищих закладів, що входять до єдиної системи військової освіти, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.12.1997 р. №1410, Запорізький юридичний інститут МВС України входить до переліку вищих навчальних закладів МВС України та відноситься до вищих закладів, що входять до єдиної системи військової освіти.

Наказ Міністра внутрішніх справ України №62 від 14.02.2008 «Про затвердження Положення про вищі навчальні заклади Міністерства внутрішніх справ України» визначає, що статус «курсант» надається особам рядового та молодшого начальницького складу органів внутрішніх справ (військовослужбовцям, що не мають звань офіцерів), які навчаються у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України.

У відповідності до положень п. 3 ч. 1 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ, початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.

Згідно з положеннями ч. 2 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ, закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Таким чином, враховуючи положення зазначених норм матеріального права, статус Запорізького юридичного інституту МВС України, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що період навчання курсантом в Запорізькому училищі міліції МВС України, яке у подальшому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.08.1994р. №529 реорганізовано в Запорізький юридичний інститут МВС України з 16.08.1993р. по 29.07.1997р., повинен бути зарахований позивачу до вислуги років, яка дає право на призначення пенсії.

Отже, враховуючи вислугу років, яку мав позивач на день звернення із заявою про призначення пенсії (17 років 10 місяців 18 днів стаж роботи на прокурорських посадах; 04 роки 02 місяці 18 днів служба в органах внутрішніх справ (за період з 16.08.1993р. по 04.11.1997р. згідно послужного списку)), позивач мав права на призначення пенсії відповідно до частини 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014р.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного Фонду України в Кам`янсько-Дніпровському районі Запорізької області залишити без задоволення, а постанову Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 29 жовтня 2015 року у справі №318/2830/15-а (провадження №2-а/318/95/2015 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 18.01.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк