Справа № 161/17478/18
Суддя: Плахтій І. Б.
Дата ухвалення: 2019-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/44/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої - судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань - Царюк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до поліцейського роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Донецькій області Богиніча Сергія Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до поліцейського роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Донецькій області Богиніча Сергія Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свій позов обґрунтовує тим, що 26.10.2018 поліцейським роти №1 батальйону УПП у Донецькій області ДПП Богиніч С.С. було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 8.4.5 ПДР України, а саме: не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «проїзд без зупинки заборонено». На ОСОБА_2 накладено штраф в розмірі 255 грн. Поліцейський пояснив, що водій мав зупинитися як перед знаком 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», так і перед стоп-лінією, тобто два рази.

Однак, на думку позивача, постанова є неправомірною, оскільки при наявності дорожнього знаку 2.2. водій повинен зупинитися перед стоп-лінією, а за її відсутності - перед цим знаком. Подвійної зупинки не передбачено. Зазначає, що є водієм рейсового автобусу, факт зупинки автобуса перед стоп-лінією можуть засвідчити свідки - пасажири автобуса.

А тому, просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ВР №231477 від 26.10.2018 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Позивач та його представник в судовому засіданні вимоги позову підтримали в повному обсязі. ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що є водієм рейсового автобусу, рухаючись біля Маневицького посту поліції здійснив зупинку на стоп-лінії, як того вимагають ПДР, після чого продовжив рух через перехрестя. Буз зупинений поліцейськими, які повідомили, що водій не дотримався ПДР України, не здійснив зупинку біля знаку «стоп». Всі пояснення на місці зупинки і доводи водія про відсутність необхідності зупинятися і біля знаку «стоп» і на «стоп-лінії» поліцейські до уваги не взяли, склали постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. Окрім того, позиція відповідача не ґрунтується на належних доказах.

Відповідач в судове засідання не з'явився, у поданому письмовому відзиві позовні вимоги ОСОБА_2 не визнав, заперечував щодо задоволення позову. Зокрема зазначив, що під час патрулювання у Волинській області на АД М07 (Київ-Ковель-Ягодин) на 382 км+400 м, близько 10 год. 15 хв. було помічено транспортний засіб БАЗ А079.23 номерний знак НОМЕР_1, водій якого керував транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», а саме здійснив проїзд без зупинки. Хоча позивач повинен був зупинитися перед знаком 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» в незалежності від того чи є розмітка 1.12 «Стоп лінія». Окрім того, зазначає, що позивач в адміністративному позові не надав доказів того, що він не порушував правил дорожнього руху. Постановою вважає законною та обґрунтованою.

Свідок ОСОБА_4 в наданих у судовому засіданні поясненнях зазначив, що на час зупинки позивача поліцейськими був в транспортному засобі, це був рейсовий автобус. Особисто бачив, як водій зупинився перед «стоп-лінією».

Дослідивши матеріали справи, відзив на позовну заяву, запис з нагрудної камери, показання свідків, суд дійшов висновку, що заявлений позов підставний та підлягає до задоволення.

З постанови про адміністративне правопорушення серії ВР № 231477 від 26.10.2018 вбачається, що ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом БАЗ А079.23 номерний знак НОМЕР_1, 26.10.2018 о 10 год. 15 хв. в Волинській області, на АД М07 (Київ-Ковель-Ягодин) на 382 км+400 м, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», а саме здійснив проїзд без зупинки, чим порушив пункт 8.4.5 ПДР України, та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП (а.с. 6). На позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП установлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Однак, про такі докази в оскаржуваній постанові не зазначено.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги в русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

З викладених в постанові обставин вбачається, що ОСОБА_2 не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», а саме здійснив проїзд без зупинки, чим порушив пункт 8.4.5 ПДР України.

Згідно розділу 33 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» забороняє проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. В цьому випадку водіям необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності відповідної таблички 7.8, яка вказує напрямок головної дороги - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Знак 2.2 встановлюється безпосередньо перед перехрестям або вузькою ділянкою дороги.

З наданого відповідачем відеозапису з нагрудної камери (а.с. 20), судом не встановлено порушення позивачем ОСОБА_2 вимог встановлених дорожніми знаками та дорожньою розміткою.

Відповідно до відеозапису нагрудного реєстратора інспектора поліції встановлено, що на даному відеозаписі зафіксований факт дачі пояснень позивачем, в яких він заперечує порушенням ним вимог Правил дорожнього руху України.

При цьому самої події (факту) порушення позивачем Правил дорожнього руху України даний відеозапис не містить та інших доказів правомірності та законності постанови відповідачем не надано.

За таких обставин, суд вважає, що доводи сторони відповідача ґрунтуються на оціночних судженнях. Адже, безпосередніх, належних та допустимих доказів (фіксації) правопорушення суду не надано.

Окрім того, поясненнями свідка спростовано обставини викладені в оскаржуваній постанові.

Стороною відповідача відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, на підтвердження своїх заперечень не надано суду жодних належних та допустимих доказів наявності в діях позивача адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та вини позивача в його вчиненні як то: пояснень свідків, показань технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Аналіз законодавчих норм, заперечення сторони позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення дає підстави дійти висновку, що відповідач як суб'єкт владних повноважень, повинен був зібрати та належним чином оформити докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення для спростування позиції позивача.

Згідно з ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінюючи докази у їх сукупності, враховуючи невідповідність дійсних обставин справи, обставинам які викладені в оскаржуваній постанові, суд вважає, що позовні вимоги позивача про скасування постанови є підставними та обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 20, 72, 73, 74, 76, 77, 90, 243-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Донецькій області ДПП Богиніч Сергієм Сергійовичем серії ВР №231477 від 26.10.2018 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня вручення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 16.01.2019.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій