Справа № 161/4432/17
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2019-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/4217/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічний І.І.,

суддя Сапіга В.П.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 червня 2017 року (головуючий суддя Крупінська С.С., м.Луцьк) у справі № 161/4432/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону УНП у м.Луцьку старшого лейтенанта поліції Капустинського Максима Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

17.03.2017 року позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до інспектора роти № 3 батальйону УПП в м. Луцьку старшого лейтенанта поліції Капустинського Максима Юрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Позов обґрунтовує тим, що 11.03.2016 року інспектором роти № 3 батальйону УПП в м. Луцьку старшого лейтенанта поліції Капустинським Максимом Юрійовичем прийнята постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 863881 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 121 КУпАП, і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 червня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити позов в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що фотознімки свідчать про те, що його автомобіль був припаркований перед офіційною автостоянкою за адресою вул. Глушець, 1 в м. Луцьку біля електричної опори в один ряд і в паралельному напрямку, край автомобіля стояв на узбіччі, а частина на краю проїзної дороги, а це в свою чергу аж ніяк не можна кваліфікувати як паркування транспортного засобу на проїзній частині дороги в два або більше ряди, бо його автомобіль перешкод нікому не створював.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання на розгляд справи не з'явились. Водночас, відсутність сторін у справі, належних чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до норми ст.205 цього Кодексу.

Згідно ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

11.03.2017 року о 11 год. 00 хв. позивач, керуючи автомобілем VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.н.з. НОМЕР_1 в м. Луцьк, на вул. Глушець, 1, здійснив зупинку транспортного засобу на проїжджій частині в два ряди та керував транспортним засобом, який підлягає обов'язковому технічному контролю, чим порушив п.15.4 Правил дорожнього руху України та п.1.1 Порядку проведення обов'язкового транспортного контролю та обсягу перевірки технічного стану транспортних засобів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 року.

Постановою інспектора роти № 3 батальйону УПП в м. Луцьку старшого лейтенанта поліції Капустинського Максима Юрійовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматизованому режимі серії АР № 863881 від 11.03.2017 року позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 121 КУпАП та частиною 1 статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Приймаючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції зазначив, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 та ч.1 ст.122 КУпАП є правомірним.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з приписами ч.2ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до пункту 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року № 1408/27853 (Інструкція № 1395) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Статтею 31 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото-, і кінозйомки, відеозапису.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення правил зупинки.

Відповідно до п. 15.1. Правил дорожнього руху України зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Згідно з п. 15.4 Правил дорожнього руху України транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди.

З оглянутого відеозапису, що наявний у матеріалах справи (а.с. 24) вбачається, що автомобіль позивача припаркований в один ряд, тому колегія суддів відхиляє доводи відповідача про те, що автомобіль припаркований в два ряди. Разом з тим, це підтверджується і фотознімками, які додані до матеріалів справи апелянтом.

Щодо порушення позивачем вимог ч.3 ст.122 колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про дорожній рух» забороняється експлуатація транспортних засобів без талона про проходження державного технічного огляду в установлений строк чи з талоном, що не належить цьому транспортному засобу.

Згідно з п. 1 Порядку проведення обов'язкового транспортного контролю та обсягу перевірки технічного стану транспортних засобів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 року № 13 визначено процедуру проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС, за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Періодичність проходження обов'язкового технічного контролю для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, із строком експлуатації більше двох років - становить кожні два роки.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про державній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі, а також причепи (напівпричепи) до них підлягають обов'язковому державному технічному огляду в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На кожний транспортний засіб, що пройшов державний технічний огляд і визнаний технічно справним, видається талон про проходження державного технічного огляду.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію автомобіля, маса автомобіля без навантаження становить 1,722 тони., а повна маса 2,8 тони, тобто згідно вищевказаного порядку даний автомобіль не підлягає технічному контролю (а.с.65). Разом з тим, відповідачем не встановлено, що автомобіль використовується для перевезення пасажирів чи вантажу з метою отримання прибутку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для винесення оскарженої постанови відповідача.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб'єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов'язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції не вірно встановив обставини справи та прийняв рішення без додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до пунктів 1 та 4 частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 червня 2017 року у справі № 161/4432/17 - скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову АР № 863881 від 11 березня 2017року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
В. П. Сапіга