Справа № 359/7384/16-а
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2019-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 січня 2019 року

Київ

справа №359/7384/16-а

адміністративне провадження №К/9901/21060/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача Бевзенка В.М.,

суддів: Данилевич Н.А., Шарапи В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-середземноморські авіалінії»

на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2017 (головуючий суддя - Василенко Я.М., судді: Кузьменко В.В., Шурко О.І.)

у справі №359/7384/16-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-середземноморські авіалінії»

до Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ»

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українсько-середземноморські авіалінії» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби № 477 від 23.10.2009.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.11.2016 позов задоволено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2017 постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.11.2016 скасовано, адміністративний позов залишено без розгляду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та заперечень на неї

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить його скасувати, оскільки вважає, що рішення суду апеляційної інстанції було прийнято з порушенням норм процесуального права.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не може бути задоволена з таких підстав.

23.10.2009 начальником Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Мул С.А. була винесена постанова серії ЦЧ №477 у справі про правопорушення, пов'язане з повітряним перевезенням пасажирів через державний кордон України без належних документів для в'їзду в Україну, якою накладено на повітряного перевізника Авіакомпанію «Українсько-середземноморські авіалінії» штраф в розмірі 12 750 грн.

08.08.2016 позивач отримав лист Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві №дв/17 від 19.07.2016 та постанову старшого державного виконавця Салеомона А.А. від 19.07.2016 про арешт коштів боржника ВП №51307540, за змістом якої вона ухвалена при примусовому виконанні багатьох наведених у постанові виконавчих документів, в тому числі оскаржуваної постанови Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України №477 від 23.10.2009 про стягнення штрафу в розмірі 12 750 гривень з боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-середземноморські авіалінії»), стягувач - держава в особі Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України.

Вважаючи постанову від 23.10.2009 серії ЦЧ №477 протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції визнав поважними причини пропуску строку звернення до суду та дійшов висновку, що відповідачем не доведено факту вчинення позивачем правопорушення під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень та дотримання відповідачем порядку розгляду справи про таке правопорушення.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та залишаючи позов без розгляду, суд апеляційної інстанції виходив з того, що при вирішенні питання про поновлення позивачу пропущеного строку звернення з адміністративним позовом судом першої інстанції було досліджено лише питання щодо пропуску строку в період з дня винесення оскаржуваної постанови від 23.10.2009 по день, коли позивач фактично дізнався про порушення своїх прав, тобто 08.08.2016. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач звернувся до суду з даним позовом 22.09.2016 з пропуском десятиденного строку, передбаченого частиною першою статті 13 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень», та не навів жодних поважних причин, які перешкодили йому звернутися вчасно.

Суд погоджується з вказаними висновками суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, третьої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - КАС України) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини першої статті 13 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» постанову про накладення штрафу, що прийнята посадовою особою, зазначеною у статті 2 цього Закону, може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до місцевого суду за місцезнаходженням відповідного органу охорони державного кордону України, рішення якого є остаточним.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 08.08.2016 позивачем було отримано постанову державного виконавця від 19.07.2016 про арешт коштів, з якої він дізнався про винесення відповідачем оскаржуваної постанови про накладення штрафу від 23.10.2009 та порушення своїх прав.

Як вбачається з матеріалів справи, адміністративний позов подано позивачем до суду 22.09.2016, тобто з пропуском десятиденного строку, встановленого частиною першою статті 13 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень».

Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що позивачем не наведено жодних поважних причин, які перешкодили йому звернутися до суду в межах строку, встановленого частиною першою статті 13 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» з моменту, коли позивач фактично дізнався про порушення своїх прав, тобто з 08.08.2016.

Суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що при вирішенні питання про поновлення позивачу пропущеного строку звернення з адміністративним позовом до суду, судом першої інстанції досліджувалося питання щодо пропуску строку в період з дня винесення оскаржуваної постанови від 23.10.2009 по день, коли позивач фактично дізнався про порушення своїх прав, тобто до 08.08.2016. Однак, обставини щодо пропуску позивачем десятиденного строку звернення до суду, встановленого частиною першою статті 13 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень», з моменту, коли він дізнався про порушення свої прав, судом першої інстанції досліджено не було.

Згідно пункту 9 частини першої статті 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

За встановлених обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та залишення позову без розгляду, оскільки позивач звернувся до суду з таким позовом з пропуском строку звернення до суду за відсутності поважних причин.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення, судами попередніх інстанцій було порушено норми процесуального права.

Згідно частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-середземноморські авіалінії» - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2017 - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і не оскаржується.

Суддя-доповідач В.М.Бевзенко

судді Н.А.Данилевич

В.М.Шарапа