Справа № 199/8115/18
Суддя: Руденко В. В.
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/8115/18
(2-а/199/5/19)
РІШЕННЯ

Іменем України

15.01.2019 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Дніпра адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Солонянського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії НК № 067616 про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу за порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху якою притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначив, що 13.10.2018 року після 21.00 год. прямував по трасі Н 08, де біля Солонянського посту поліцейський жезлом подав знак про зупинку. Позивач зупинився та вийшов з машини до поліцейських, які в цей час займались оформленням документів з іншими учасниками руху, яких вони зупинили та просив пояснити причину зупинки. Поліцейський повідомив, що позивач рухався не пристебнутим ременем безпеки, чим порушив правила дорожнього руху. Також став вимагати поліс обовязкового страхування. На заперечення позивача, що він не порушував ПДР та як учасник бойових дій звільнений від обовязкового страхування цивільної відповідальності, відповідач не відреагував та виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Позивач вважає постанову незаконною та просив суд визнати дій протиправними, скасувати постанову серії НК № 067616 від 13.10.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його присутності, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився. Надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без своєї присутності. В наданих суду запереченнях на позов зазначив, що в діях позивача вбачаються порушення правил дорожнього руху, постанова складена відповідно до чинного законодавства, в звязку з чим просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши наявні докази по справі вважає, що позовні вимоги піддягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.10.2018 року відповідачем щодо позивача винесена постанова серії НК №067616 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за те що 13.10.2018 року о 15. 20 годин позивач на 437 км о/д Н08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя, будучи не пристебнутим ременем безпеки та не маючи при собі полісу про обовязкового страхування власників наземних транспортних засобів скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 та ч 5 ст. 121 КУпАП. За вказане правопорушення на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 425,00 грн.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Правил дорожнього руху, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, в районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 5 ст. 77 КАС України передбачено, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 2.3. ПДР України регламентує обовязки водія для забезпечення безпеки дорожнього руху.

Підпункт в пункту 2.3. ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких заважають користуватися ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Також розділом 2 ПДР встановлено обовязки та права водіїв механічних транспортних засобів.

Пунктом 2.1. ґ ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до ст.13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, які особисто керують належними їм транспортними засобами, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Проте, відповідачем не надано суду доказів порушень позивачем ПДР, за умови чого відповідач мав право вимагати від позивача предявити поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів. Крім того, згідно посвідчення серії АА №095634 позивач є учасником бойових дій, таки чином він є особою, який звільнений від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Доказів того, що позивач не предявив відповідачу відповідне посвідчення, останній суду не надав. Оскільки відповідачем, не надано доказів правомірності свого рішення, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині скасування постанови є обґрунтованими.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і, відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Обов'язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція ( Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви » від 24 листопада 2000 року ).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15 травня 2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально - правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення ( п. 21 рішення ).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23 - рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п.4.1).

У рекомендації № R (91)1 Комітету Міністрів Європи Державам - членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав - членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов'язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Відповідно до п.2 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення тощо Визнання дій протиправними за результатами розгляду справи вказаною нормою не передбачено. Таким чином, вимоги позивача щодо визнання дій відповідача протиправними суперечать вимогам вищевказаного закону.

Судові витрати по справі відшкодуванню не підлягають, оскільки сторонами не понесені.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Солонянського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,- задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 13 жовтня 2018 року серії НК № 067616 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень на ОСОБА_1 за ч.5 ст.121, ч.1 ст. 126 КУпАП, винесену поліцейським сектору реагування патрульної поліції Солонянського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2, провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

В іншій частині позову відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у десятиденний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги.

Суддя