Справа № 1340/5190/18
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2019-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1340/5190/18
У Х В А Л А

з питань відводу

18 січня 2019 року м. Львів

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Карп'як О.О. розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача та його представника про відвід судді в адміністративний справі №1340/5190/18 за позовом ОСОБА_1 до Сихівського відділу соціального захисту Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання неправомірної бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправну бездіяльність Сихівського відділу соціального захисту Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради по не включенню сина ОСОБА_2 до Єдиного державного автоматизовану реєстру осіб, які мають право на пільги та невидачу довідки на 3 (трьох) осіб про включення інформації до ЄДАРП;

- зобов'язати Сихівський відділ соціального захисту Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради включити (внести) сина ОСОБА_2 до Єдиного державного автоматизовану реєстру осіб, які мають право на пільги та видати довідку на 3-х (трьох) осіб про включення інформації до ЄДАРП.

Згідно з даними протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим у справі №1340/5190/18 визначено суддю Гулкевич І.З.

16 січня 2019 року позивачем та його представником подано заяву про відвід головуючого судді Гулкевич І.З. у справі № 1340/5190/18. В обґрунтування поданої заяви зазначають, що головуючий суддя Гулкевич І.З. веде судовий процес упереджено, не даючи змоги задати питання стороні по справі, не дає можливість надати пояснення, вважають суддю упередженою по відношенню до позивача. Вважають, що суддя Гулкевич І.З. не може брати участь в розгляді даної справи, адже наявні обставини, які викликають сумнів у неупередженості та об'єктивності судді.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року заяву про відвід визнано необґрунтованою. Вирішено вказану справу передати для вирішення питання про відвід в порядку встановленому частиною першою статті 31 КАС України. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Сихівського відділу соціального захисту Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання неправомірної бездіяльності та зобов'язання вчинити дії зупинено до вирішення питання про відвід судді.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду заяви про відвід судді Гулкевич І.З. визначено суддю Карп'як О.О.

Оцінивши доводи заяви про відвід судді у справі, суд дійшов до наступного висновку.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 36 КАС України передбачено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

При цьому, ч. 4 ст. 36 КАС України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно, думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Аналізуючи підстави поданої заяви про відвід, суд враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, виходячи із загальних засад здійснення судочинства, визначених положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" від 17.07.1997 року, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до п. п. 103, 104, 105 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013 року, "для того, щоб встановити, чи може суд вважатися "незалежним" у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції, слід звернути увагу на спосіб призначення його членів і строк їхніх повноважень, існування гарантій проти тиску ззовні та на питання, чи створює орган видимість незалежного. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ'єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (1) суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та (2) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Проте, між суб'єктивною та об'єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об'єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об'єктивний критерій), а й може бути пов'язана з питанням його або її особистих переконань (суб'єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб'єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об'єктивної безсторонності".

Водночас, особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Веттштайн проти Швейцарії".

Суд наголошує, що при вирішенні того, чи є у цій конкретній справі обґрунтовані причини побоюватися, що суддя може бути небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими (п. 44 рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та п. 58 рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" від 07.08.1996 року).

Як зазначалося, відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Тому, для відведення судді заявнику необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об'єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Отже, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності такого судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10.05.2018 в адміністративній справі № 800/592/17, 1 жовтня 2018 р. в адміністративній справі № 9901/673/18 та 4 жовтня 2018 р. (провадження № 11-429сап18).

Із системного аналізу підстав, які наведені у ст. 36-37 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості. Водночас, ці обставини повинні бути доведеними.

Суд зазначає, що зі змісту заяви про відвід судді вбачається, що заявники фактично не погоджуються із веденням головуючим - суддею Гулкевич І.З. судового процесу та проведенням судового засідання. Заявлений відвід обумовлений незгодою позивача та його представника з процесуальними діями судді, що вчинені під час розгляду справи, та не містить передбачених статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для відводу.

При цьому, слід звернути увагу на те, що відповідно до ч. 4 ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, обставини, на які посилаються заявники, не доводять та не можуть свідчити про існування обставин, що викликають сумніви в неупередженості судді, не підтверджені жодними доказами.

Тому, враховуючи, що заява про відвід ґрунтується лише на суб'єктивних сумнівах позивача та його представника у неупередженості судді, переконливих підстав для таких сумнівів заявниками не наведено, суд доходить висновку, що у її задоволенні слід відмовити.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 36-40, 248, 256, 294 КАС України, суд -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 та його представника про відвід судді Гулкевич Ірени Зіновіївни в адміністративний справі №1340/5190/18 - відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала за наслідками розгляду питання про відвід окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення чи ухвалу суду, прийняті за наслідками розгляду справи.

Суддя Карп'як Оксана Орестівна