Справа № 1740/2458/18
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2019-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 січня 2019 року м. Рівне №1740/2458/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Мантрейд"
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мантрейд" звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.06.2018 № НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ТОВ "Мантрейд" є належним чином зареєстрованим субєктом господарювання, основними видами діяльності якого є оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; допоміжна діяльність у рослинництві; післяурожайна діяльність; оптова торгівля кавою, чаєм, какао та прянощами; неспеціалізована оптова торгівля; інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах. Вказує про те, що з акта перевірки вбачається, що підставою для донарахування податку на додану вартість є те, що підприємство проводило будівництво будівлі складу за відсутності дозволів на будівництво будівель, у звязку із чим начебто така будівля не може бути введена в експлуатацію, що вказує на те, що будівельні матеріали та будівельно-монтажні роботи використані не в господарській діяльності ТОВ "Мантрейд", що в свою чергу начебто свідчить про заниження податкових зобовязань на суму - 425907,31грн., що є порушенням пп. "г" п. 198.5 ст.198 Податкового кодексу України. Разом з тим, зазначає, що вказана діяльність, а саме торгівля та післяурожайна діяльність передбачають необхідність зберігання значної кількості товару (визначеного в більшості родовими ознаками). З метою забезпечення можливості здійснення торгівельної та післяурожайної діяльності, тобто діяльності спрямованої на отримання доходу, ТОВ "Мантрейд" в період 2015 - 2017 років здійснювало будівельно-ремонтні роботи, які стосувалися будівлі складу безкаркасного аркового ангару, що знаходиться за адресою Рівненський р-н, с. Вересневе, вул. Центральна, 19б та використовується для зберігання товару, продажем якого займається товариство в рамках своєї основної господарської діяльності. Звертає увагу, що відповідач заперечує лише те, що на будівлю складу безкаркасного збірно-розібраного аркового ангару, на яку було понесено витрати, не може бути оформлено право власності позивача. Проте, 10.07.2018 було зареєстровано право власності ТОВ "Мантрейд" на будівлю складу безкаркасного аркового ангару, загальною площею 999,6 м.кв., про що зроблено запис №27003235 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, підтвердженням чого є Витяг за індексним №130588810. Тому, висновок податкового органу, в частині того, що оскільки будівля не може бути введена в експлуатацію, то будівельні матеріали та будівельно-монтажні роботи використані не в господарській діяльності, не відповідає дійсності. Водночас, зазначає, що всі витрати, понесені на будівлю складу безкаркасного аркового ангару в період 2015-2017 років є такими, що безпосередньо повязані з господарською діяльністю, оскільки такий об'єкт був набутий у власність і припущення податкового органу про протилежне не підтверджені жодними належними і допустимими доказами. Враховуючи викладене вважає, що висновки контролюючого органу є безпідставними, а податкове повідомлення рішення 26.06.2018 № НОМЕР_1 підлягає до скасування.

Ухвалою суду від 01.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 24.10.2018.

22.10.2018 відповідачем Головним управлінням ДФС у Рівненській області подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що ТОВ "Мантрейд" проводило будівництво будівлі складу безкаркасного збірно-розбірного аркового ангару на земельній ділянці за адресою: Рівненський район, с. Вересневе, вул. Центральна, 19 площею 1055, 6 м.кв., яка надана для ТОВ "Мантрейд" фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 (який є засновником та директором ТОВ "Мантрейд") згідно договору суборенди майна б/н від 18.01.2016 (який не погоджено з орендодавцем) для розміщення тимчасової збірно-розбірної споруди для накриття. Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки вказана земельна ділянка не належить ні ТОВ "Мантрейд", ні ФОП ОСОБА_3 Вказує також про те, що в ході проведення перевірки встановлено, що у ТОВ "Мантрейд" відсутній договір земельної ділянки та дозволи на будівництво будівлі складу безкаркасного збірно-розбірного аркового ангару, а отже вказана будівля відповідно до норм Цивільного кодексу України є самочинним будівництвом та не може бути введена в експлуатацію. Оскільки, в ТОВ "Мантрейд" відсутні земельні ділянки для розміщення будівель, відсутні необхідні дозволи на будівництво будівель, дана будівля не може бути введена в експлуатацію, то відповідно будівельні матеріали та будівельно-монтажні роботи використанні не в господарській діяльності ТОВ "Мантрейд". Враховуючи викладене, в порушення пп."г" п.198.5 ст. 198 Податкового кодексу України ТОВ "Мантрейд" занижено податкові зобов'язання всього в сумі 425 907, 31 грн., податкове повідомлення-рішення є таким, що прийнято згідно норм чинного законодавства України. Просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою суду від 24.10.2018 закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 26.11.2018.

В судовому засіданні 26.11.2018 представник позивача надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просила суд позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні 26.11.2018 представник відповідача надала пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов. Просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В судовому засіданні 26.11.2018 було оголошено перерву до 17.12.2018, для подання додаткових доказів.

17.12.2018 розгляд справи було відкладено до 14.01.2019, у зв'язку з перебуванням головуючого судді у відпустці.

В судовому засіданні 14.01.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши вступні слова представників сторін, з'ясувавши усі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково, з огляду на наступне.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності ТОВ "Мантрейд" є КВЕД 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин ( т. 1 а.с.69-72).

Судом встановлено, що на підставі направлень виданих ГУ ДФС у Рівненській області №510/17-00-14-01, №511/17-00-14-01, №513/17-00-14-01 від 05.03.2018, №1116/17-00-14-01 від 29.05.2018 та №1125/17-00-13-06 від 30.05.2018 відповідно до ст. 75, 77, 81, 82 Податкового кодексу України, плану графіку проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на І квартал 2018 року на підставі наказу Головного управління ДФС у Рівненській області від 21.02.2018 №636 та наказу №854 від 14.03.2018 відповідачем було проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Мантрейд" з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2017.

За результатами проведеної перевірки контролюючи органом складено акт №1557/17-00-14-01/35007125 від 15.06.2018 (т. 1 а.с.14-52).

Документальною перевіркою зроблено висновки про порушення ТОВ "Мантрейд":

- пп. 14.1.11, пп.14.1.257 п.14.1, ст.14, п.44.1, п.44.2 ст. 44 розділу І, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податку на прибуток всього в сумі 124 985 грн. в тому числі в 2017 році в сумі 124 985 грн.;

- п.189.1 ст. 189, пп."г" п.198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 469 107 грн.. у т.ч. за липень 2015 року на суму 70 грн., за серпень 2015 року - на суму 97 грн., за жовтень 2015 року на суму 315 грн., за травень 2017 року на суму 33 351 грн., за червень 2017 року на суму 239 893 грн., за липень 2017 року на суму 136 092 грн., за серпень 2017 року на суму 39 852 грн., за вересень 2017року на суму 13 429 грн., за жовтень 2017 року на суму 568 грн., за грудень 2017 року на суму 5 220 грн., що призвело до завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 7 989 грн за грудень 2017 року;

- п. 51.1 ст. 51 глави 2, пп. "б" п. 176. 2 ст. 176 розділу IV Податкового кодексу України, розділу ІІІ "Порядку України і знаходиться за її межами, в якій у п. 5 "Товари, роботи, послуги, що експортовані резидентом за межі України з оплатою в іноземній валюті і за які на звітну дату не надійшли у встановленні законодавством терміни валютні кошти" розділу ІІІ "ОСОБА_2 та товари за кордоном" та не задекларувало прострочену дебіторську заборгованість станом на 01.07.2015 в сумі 575, 77 євро.

На підставі висновків зазначеного акту відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення №, № від 26.06.2018.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку (т. 1 а.с.54-57).

Рішенням про результати розгляду скарги № 29026/6/99-99-11-01-01-25 від 07.09.2018 скаргу задоволено частково, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області № від 26.06.2018 залишено без змін, а скаргу у цій частині без задоволення (т. 1 а.с.58-65).

Згідно податкового повідомлення-рішення № від 26.06.2018, за порушення п. 189.1 ст. 189, пп. "г" п.198.5 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 Податкового кодексу України, збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 586 383,00 грн., з яких за податковими зобов'язаннями - 469 107 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 117 276 грн. (т. 1 а.с. 13).

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомлення-рішенням позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Проведеною документальною плановою виїзною перевіркою було встановлено, що ТОВ "Мантрейд" протягом 2015-2017 років здійснювало придбання будівельних матеріалів та будівельно-монтажних робіт у платників податку на додатну вартість для будівництва будівлі складу безкаркасного збірно-розбірного аркового ангару на суму 2555443, 86 грн. у т.ч. ПДВ 425 907, 31 грн. В ході проведення було встановлено, що ТОВ "Мантрейд" проводило будівництво будівлі складу безкаркасного збірно-розбірного аркового ангару на земельній ділянці за адресою: Рівненський район, с. Вересневе, вул. Центральна, 19 площею 1055, 6 м.кв., яка надана для ТОВ "Мантрейд" фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 (який є засновником та директором ТОВ "Мантрейд") згідно договору суборенди майна б/н від 18.01.2016 (який не погоджено з орендодавцем) для розміщення тимчасової збірно-розбірної споруди для накриття. Крім того, згідно наданого до перевірки Технічного паспорту на будівлю складу безкаркасного збірно-розбірного аркового ангару дана будівля має наступні характеристики: - фундамент: бетонні блоки; - стіни: бетонні блоки; - покрівля: метало профіль; - підлога: бетон. В ході перевірки також було встановлено, що у ТОВ "Мантрейд" відсутній договір земельної ділянки та дозволи на будівництво будівлі складу безкаркасного збірно-розбірного аркового ангару. В акті перевірки контролюючий орган також вказує на те, що оскільки в ТОВ "Мантрейд" відсутні земельні ділянки для розміщення будівель, відсутні необхідні дозволи на будівництво будівель, дана будівля не може бути введена в експлуатацію, то відповідно будівельні матеріали та будівельно-монтажні роботи використанні не в господарській діяльності товариства.

Суд не погоджується з висновками податкового органу з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (далі Закон № 996) цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність, а також на операції з виконання державного та місцевих бюджетів і складання фінансової звітності про виконання бюджетів з урахуванням бюджетного законодавства.

Частиною 2 ст. 3 Закону № 996 передбачено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст. 4 Закону № 996 бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на принципах, в тому числі на принципі, превалювання сутності над формою, а саме - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 9 Закону № 996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити:

назву документа (форми);

дату складання;

назву підприємства, від імені якого складено документ;

зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України (далі ПК України) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Пунктом 44.2 ст. 44 ПК України передбачено, що для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

З системного аналізу зазначеним норм права, суд дійшов висновку, що складання первинних документів здійснюється з врахуванням сутності господарської операції (відносин); відповідності змісту операції, що зафіксовані в документах, реальним обставинам; прийняття до обліку та виконання лише документів на операції, що не суперечать нормативно-правовим актам, не завдають шкоди державі, підписаних уповноваженими на те особами; ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності з обовязковим врахуванням вимог, встановлених відповідними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку.

Крім того, відповідно до п. 198.5 ст. 198 ПК України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

З метою застосування цього пункту податкові зобов'язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:

придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;

придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Пунктом 189.1 ст. 189 ПК України передбачено, що у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Таким чином, обовязок щодо нарахування податкових зобовязань з ПДВ відповідно до п. l98.5 cт. l98 ПК України виникає у платника податку лише у разі, якщо при придбанні товарів/послуг, необоротних активів сума такого податку була включена до складу податкового кредиту, а товари/послуги чи необоротні активи призначаються для використання або починають використовуватися в неоподатковуваних операціях або не в господарській діяльності такого платника податку.

Разом з тим, як встановлено із досліджених письмових доказів судом, всі витрати, понесені позивачем на будівлю складу безкаркасного аркового ангару в період 2015-2017 років є такими, що безпосередньо повязані з господарською діяльністю позивача, оскільки його цільове призначення є зберігання різного роду товарі у тому числі зернових культур, а оптова торгівля зерном є основний вид діяльності позивача.

Вказані висновки суду підтверджено долученими до матеріалів справи документами, що стосуються ремонтно-будівельних робіт по будівлі складу безкаркасного аркового ангару за період з 2015 2017 роки (т.2 а.с.78-104).

Твердження відповідача, що у ТОВ "Мантрейд" відсутній договір земельної ділянки та дозволи на будівництво будівлі складу безкаркасного збірно-розбірного аркового ангару, а отже вказана будівля відповідно до норм Цивільного кодексу України є самочинним будівництвом та не може бути введена в експлуатацію, відхиляється судом, оскільки спростовується долученим позивачем до матеріалів справи Договором про спільну діяльність від 18.04.2007, на підставі якого була проведена реконструкція обєкта нерухомості, а також реєстрація права власності будівлі складу безкаркасного аркового ангару за Товариством з обмеженою відповідальністю "Мантрейд", , що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 130588810 (т. 1 а.с.73-75).

Також, суду слід зазначити, що будь-якої інформації, яка б підтверджувала те, що податкові накладні з придбання товару, який не використовувався в господарській діяльності, позивачем були включені до складу податкового кредиту в деклараціях з ПДВ, відповідачем в акті перевірки не описані та не надані до справи в ході судового розгляду.

Разом з тим, до жодного із первинних, бухгалтерських та податкових документів, які стосуються придбання ТОВ «Мантрейд» будівельних матеріалів та будівельно-монтажних робіт у платників податку на додану вартість для реконструкції вищевказаної будівлі, у податкового органу не було, що вказує на те, що вони в повній мірі відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та спростовують висновки податкового органу.

Враховуючи наведене, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 26.06.2018 року № НОМЕР_1 в частині збільшення грошового зобовязання з ПДВ та фінансових санкцій на суму 532384,14 грн. щодо придбання будівельних матеріалів та оплати будівельно-монтажних робіт з реконструкції будівлі складу безкаркасного аркового ангару, слід визнати протиправним та скасувати.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 26.06.2018 року № НОМЕР_1 в частині збільшення грошового зобовязання з ПДВ та фінансових санкцій на суму 53998,86 грн., суду слід зазначити наступне.

Так, згідно акту перевірки, судом встановлено, що ТОВ «Мантрейд» включено до складу інших доходів за 2015 рік суму перерахунку кількості товару (льону) на 253532 грн.

Згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних та податкових декларацій з податку на додану вартість ПДВ на суму недостач ТОВ «Мантрейд» не нараховувало та не сплачувало.

Так, відповідно до п. 189.1 ст. 189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Пунктом 198.5 ст. 198 ПК України передбачено, що платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Отже відповідно до п. 189.1 ст. 189, пп. «г» п. 198.5 ст. 198 ПК України платник податку повинен:

- нарахувати податкові зобовязання виходячи з вартості придбання товарів (запасів), за якими виявлено понаднормові нестачі і втрати;

- скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних у терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну.

База оподаткування визначається згідно з п. 189.1 ст. 189 ПК України - виходячи з вартості придбання товарів/послуг, тобто в даному випадку запасів, за якими виникла нестача.

Обидва примірника податкової накладної залишаються у платника ПДВ.

Враховуючи вищевикладене, в порушення п. 189.1 ст. 189, пп. «г» п. 198.5 ст. 198 ПК України ТОВ «Мантрейд» занижено податкові зобовязання за грудень 2015 року в сумі 50706,40 грн.

Як свідчать матеріали справи, позовна заява ТОВ «Мантрейд» не містить незгоди позивача з донарахуванням перевіркою ПДВ внаслідок визначення податкових зобовязань за грудень 2015 року на вартість запасів, за якими виникла нестача, оскільки в ній не наведено обґрунтування незгоди платника податків.

Також, у ході судового засідання, представником позивача не подано жодного письмового доказу, що спростовує висновки акту перевірки.

Враховуючи наведене, позовні вимоги ТОВ «Мантрейд» у даній частині є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень частково обґрунтував обставини щодо правомірності прийнятого ним рішення, а позивач частково довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

При зазначених обставинах, вимоги позивача частково правомірні, обґрунтовані і підлягають до задоволення частково.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє часткове підтвердження у ході розгляду справи, то адміністративний позов слід задовольнити частково.

Згідно із ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.. Враховуючи наведене вище, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Рівненській області судові витрати у розмірі 7985 (сім тисяч девятсот вісімдесят пять) грн. 81 коп. сплачених згідно платіжного доручення № 813 від 25.09.2018, що наявне в матеріалах справи (а.с. 58).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомляння-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області форми "Р" № НОМЕР_1 від 26.06.2018 в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 532384,14 грн., з яких за податковим зобов'язанням на суму 425907,31 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 106476,83 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мантрейд" (, вул. Новобармацька, 9, м. Рівне, 33027) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Рівненській області (, вул. Відінська, 12, м. Рівне, 33023) судові витрати на суму 7985 (сім тисяч дев'ятсот вісімдесят п'ять) грн. 81 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 22 січня 2019 року.

Суддя Зозуля Д.П.