Справа № 813/5744/15
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

15 січня 2019 року

Київ

справа №813/5744/15

адміністративне провадження №Зн/9901/38/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Мороз Л.Л.,

суддів: Анцупової Т.О., Гімона М.М.,

секретар Коцюрба В.М.,

представник позивача Бочарова О.В.,

представник відповідача ОСОБА_2,

третя особа ОСОБА_3, представник третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у справі № 813/5744/15

за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_5, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Львівська міська рада, Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, про зобов'язання вчинити дії, провадження в якій відкрито,

за касаційною скаргою ОСОБА_5,

в с т а н о в и в :

Львівським окружним адміністративним судом розглянуто позовну заяву Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_5, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Львівська міська рада, Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, про зобов'язання ОСОБА_5 за власний рахунок здійснити перебудову об'єкту будівництва «Реконструкція з розширенням нежитлового приміщення сараю (літ. Б-1) на АДРЕСА_1 за рахунок прибудови та надбудови мансардного поверху під житловий будинок» у відповідність до робочого проекту розробленого Львівською організацією спілки архітекторів України Т.А.М. «ГАЛАРХБУД», який затверджений замовником (відповідачем) 16 вересня 2014 року шляхом: забезпечення висоти будівлі від відмітки 0,000 м. до гребня даху - 6,800 м.; забезпечення заміни матеріалів зовнішніх стін мансардного поверху з газоблоків на цеглу; забезпечення дотримання відстані не менше 1,0 метра від найбільш виступної конструкції стіни до межі сусідньої ділянки (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог).

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_3, з урахуванням уточнень від 14 січня 2016 року, просила суд зобов'язати відповідача ОСОБА_5 за власний рахунок здійснити перебудову об'єкту будівництва «Реконструкція з розширенням нежитлового приміщення сараю (літ. Б-1) на АДРЕСА_1 за рахунок прибудови та надбудови мансардного поверху під житловий будинок» у відповідність до робочого проекту розробленого Львівською організацією спілки архітекторів України Т.А.М. «ГАЛАРХБУД», який затверджений замовником (відповідачем) 16 вересня 2014 року шляхом забезпечення висоти будівлі від відмітки 0,000 м. до гребня даху 6.800 м, оскільки висота всупереч положенням проекту становить 7.500 м., заміни матеріалів зовнішніх стін мансардного поверху з газоблоків на цеглу, згідно проекту, та забезпечення відстані будівлі не менше 1-го метру від найбільш виступної конструкції стіни до межі ділянки цієї третьої особи.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року, позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_5 за власний рахунок здійснити перебудову об'єкту будівництва «Реконструкція з розширенням нежитлового приміщення сараю (літ. Б-1) на АДРЕСА_1 за рахунок прибудови та надбудови мансардного поверху під житловий будинок» у відповідність до робочого проекту розробленого Львівською організацією спілки архітекторів України Т.А.М. «Галархбуд», якій затверджений замовником (відповідачем) 16 вересня 2014 року, шляхом: забезпечення висоти будівлі від відмітки 0.000 м. до гребня даху - 6.800 м.; забезпечення заміни матеріалів зовнішніх стін мансардного поверху з газоблоків на цеглу; забезпечення дотримання відстані не менше 1.0 м. від найбільшої виступної конструкції стіни до межі сусідньої ділянки.

Постановою Верховного Суду від 10 травня 2018 року постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року скасовано та закрито провадження у справі.

04 червня 2018 року позивач звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 10 травня 2018 року.

Заявник просить скасувати постанову Верховного Суду від 10 травня 2018 року та залишити без змін постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року.

Суд дійшов висновку про задоволення заяви позивача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Суди встановили, що на підставі звернення ОСОБА_3 від 07 травня 2015 року працівникам Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області ДАБІ України доручено здійснити позапланову перевірку об'єкту реконструкції з розширенням нежитлового приміщення сараю (літ. Б-1) на АДРЕСА_1 за рахунок прибудови та надбудови мансардного поверху під житловий будинок.

Під час перевірки ОСОБА_5 надано документи, що підтверджують право власності на земельну ділянку - державний акт на право власності на земельну ділянку від 08 вересня 2003 року серія ЛВ 014712, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17 липня 2013 року індексний № 6350987. Надано свідоцтво про право власності на індивідуальний житловий будинок від 22 грудня 2011 року № НОМЕР_1 та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17 липня 2013 року індексний № 6335776. Також представлено затверджену проектну документацію розроблену Т.А.М. «Галархбуд» з внесеними змінами від 28 квітня 2015 року.

Будівельні роботи ОСОБА_5 розпочато на підставі повідомлення про початок зазначених вище робіт від 19 вересня 2014 року № ЛВ 76, зареєстрованого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області.

За результатами проведеної перевірки встановлено, що ОСОБА_5 проводить будівельні роботи по реконструкції з розширенням нежитлового приміщення сараю (літ. Б-1) на АДРЕСА_1 за рахунок прибудови та надбудови мансардного поверху під житловий будинок з відхиленням від затвердженої проектної документації, а саме: висота проектованої будівлі - 6,80 м. (у відповідності до п.1 містобудівних умов та обмежень, затверджених наказом Департаменту містобудування Львівської міської ради від 10 квітня 2014 року № 118), фактична висота будівлі - 7,50 м. від умовної відмітки нуль до гребня даху; згідно проекту зовнішні стіни мансардного поверху передбачені цегляні, фактично зведені з газобетонних блоків, що є порушенням абз. 4 ч. ст. 9 та ст. 27 Закону України «Про архітектурну діяльність»; на відстані 0,45-0,50 м. від проектної осі «Б» будівлі до існуючої огорожі та на віддалі 0,41м. до межі земельної ділянки (згідно показу меж земельної ділянки виконаного Львівським міським виробничим відділом ЛРФ ДП «ЦДЗК» у 2015 році), що є порушенням абз.3 п. 3.25* ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».

За результатами перевірки складено акт від 05 серпня 2015 року № 47-л, протокол про адміністративне правопорушення від 05 серпня 2015 року № 22-л на ОСОБА_5, припис від 05 серпня 2015 року № 22-л. про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, згідно чинного законодавства. Вимогами вищевказаного припису зобов'язано ОСОБА_5 у 15-ти денний термін з дня отримання припису усунути виявлені порушення.

Посадовими особами Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області на підставі направлення на здійснення позапланової перевірки від 21 вересня 2015 року № 05-940-3/н здійснювалась перевірка щодо виконання вимог припису від 05 серпня 2015 року № 22-л. на об'єкті - реконструкції з розширенням нежитлового приміщення сараю (літ. Б-1) на АДРЕСА_1 за рахунок прибудови та надбудови мансардного поверху під житловий будинок, і з'ясовано, що ОСОБА_5 вимоги припису від 05 серпня 2015 року № 22-Л не виконала. За результатами перевірки складено акт про її проведення № 53-Л від 23 вересня 2015 року та протокол про адміністративне правопорушення № 23-1 від 23 вересня 2015 року.

30 вересня 2015 року головним інспектором будівельного нагляду винесено постанову № 1л/107-ф/пз про накладення штрафу за адміністративне правопорушення на гр. ОСОБА_5 у розмірі 170 гривень, у зв'язку із порушенням ч. 1 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про задоволення позову, оскільки у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Верховний Суд, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та закриваючи провадження у справі, виходив з того, що спір за позовом ДАБІ про зобов'язання знесення самочинного будівництва (проведення перебудови) підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а пов'язаний з вирішенням питання щодо речового права. А відтак його розгляд не належить до юрисдикції адміністративних судів. Така позиція відповідала практиці Верховного Суду України щодо визначення юрисдикції, до якої належить розгляд такої категорії спорів (постанова від 15 листопада 2016 року у справі № 802/1318/15-а).

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що відбулась зміна правової позиції щодо юрисдикції, до якої належить розгляд цієї категорії справ. Так, Велика палата Верховного Суду у постанові від 11 квітня 2018 року по справі № 161/14920/16-а відступила від правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 15 листопада 2016 року у справі № 802/1318/15-а та дійшла іншого висновку, а саме, що справи про знесення самочинного будівництва належать до юрисдикції адміністративних судів.

Суд погоджується з доводами заявника та зазначає, що мають місце істотні для цієї справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, що є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами відповідно до пункту 1 частини 2 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зміна правової позиції щодо юрисдикції, до якої належить розгляд цієї категорії справ відбулась у період касаційного розгляду цієї справи Верховним Судом.

Так, ухвалою Верховного Суду від 20 квітня 2018 року справу призначено до розгляду з 24 квітня 2018 року, а постанова, про перегляд якої за нововиявленими обставинами подано заяву, ухвалена 10 травня 2018 року.

За змістом частини 1 статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України попередній розгляд справи проводиться протягом п'яти днів після складення доповіді суддею-доповідачем.

Постанова по справі № 161/14920/16-а Великою палатою Верховного Суду ухвалена 11 квітня 2018 року, а оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 08 травня 2018 року, а тому не була відома і не була врахована судом під час складення доповіді в рамках розгляду цієї справи.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 161/14920/16-а дійшла висновку, що спір, який є предметом даного розгляду не пов'язаний з вирішенням питання щодо речового права, а є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення факту самочинного будівництва та усунення порушень шляхом знесення самочинно збудованих об'єктів містобудування. Справа за позовом такого суб'єкта належить до компетенції адміністративних судів.

Тому, з огляду на обставини, які мали місце при розгляді саме цієї справи, а саме зміну правової позиції у цій категорії справ, про що не було і не могло бути відомо під час підготовки справи до розгляду та під час складення доповіді по справі, суд дійшов висновку, що мають місце нововиявлені, для цієї справи, обставини.

З огляду на обставини справи, яка розглядається, враховуючи нову правову позицію Великої Палати Верховного Суду, ця справа не може бути розглянута по суті у судах інших, окрім адміністративної, юрисдикції. Отже, у разі залишення чинною постанови Верховного Суду від 10 травня 2018 року про закриття провадження у справі, учасники були б позбавлені можливості вирішити свій спір у суді, що призвело б до порушення права на доступ до правосуддя.

Обставини, покладені в основу заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, є істотними для справи обставинами, тому є підставою для перегляду судового рішення у цій справі за нововиявленими обставинами.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про архітектурну діяльність» замовники та підрядники під час створення об'єкта архітектури зобов'язані забезпечувати будівництво об'єктів архітектури згідно з робочою документацією, застосовувати будівельні матеріали, вироби і конструкції, які відповідають державним стандартам, нормам і правилам і такі, що пройшли сертифікацію, якщо вона є обов'язковою.

Відповідно до п. 3,25* ДБН 306-92 «Планування і забудова міських та сільських поселень» - для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м.

Проте, як встановлено, ОСОБА_5 проводила будівельні роботи по реконструкції з розширенням нежитлового приміщення сараю (літ. Б-1) на АДРЕСА_1 за рахунок прибудови та надбудови мансардного поверху під житловий будинок з відхиленням від затвердженої проектної документації, а саме: висота проектованої будівлі - 6,80 м. (у відповідності до п.1 містобудівних умов та обмежень, затверджених наказом Департаменту містобудування Львівської міської ради від 10 квітня 2014 року № 118), фактична висота будівлі - 7,50 м. від умовної відмітки нуль до гребня даху; згідно проекту зовнішні стіни мансардного поверху передбачені цегляні, фактично зведені з газобетонних блоків, що є порушенням абз. 4 ч. ст. 9 та ст. 27 Закону України «Про архітектурну діяльність»; на відстані 0,45-0,50 м. від проектної осі «Б» будівлі до існуючої огорожі та на віддалі 0,41м. до межі земельної ділянки (згідно показу меж земельної ділянки виконаного Львівським міським виробничим відділом ЛРФ ДП «ЦДЗК» у 2015 році), що є порушенням абз. 3 п. 3.25* ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».

Згідно із частинами 1, 7 статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належного проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

У касаційній скарзі відповідач зазначає, що суди дійшли помилкового висновку, що здійснене ним будівництво є самочинним, оскільки воно здійснене за наявності дозвільних документів.

З цього приводу суд зазначає, що за змістом частини 1 статті 376 Цивільного кодексу України будівництво вважається самочинним не лише, якщо воно здійснюється без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, але й, зокрема, з істотним порушенням будівельних норм і правил.

При цьому, за змістом частини 7 статті 376 Цивільного кодексу України підставою для постановлення судом рішення про зобов'язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову є істотне відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб та істотне порушення будівельних норм і правил.

Встановлені у цій справі обставини свідчать про наявність істотного відхилення від проекту та істотного порушення будівельних норм і правил.

Так, невідповідність висоти проектованої будівлі - 6,80 м. та фактичної висоти будівлі - 7,50 м., а також зведення зовнішніх стін мансардного поверху з іншого, ніж передбачено проектом, матеріалу, є істотним відхиленням від проекту.

Крім того, для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни, згідно з будівельними нормами, треба приймати не менше 1,0 м. Отже, зменшення цієї відстані до 0,41 м., безперечно, є істотним порушенням будівельних норм і правил.

У касаційній скарзі відповідач вказує, що вимога приймати відстань не менше 1,0 м. до межі сусідньої ділянки стосується лише нового будівництва, а у випадку реконструкції має бути дотримана фактична відстань, яка існує по існуючому фундаменту будівлі.

Зазначені твердження відповідача є помилковими, оскільки не ґрунтуються на будівельних нормах та суперечать п. 3.25* ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».

Вказані порушення будівельних норм та відхилення від проекту порушують права інших осіб, а саме власника сусідньої земельної ділянки, який має право розраховувати, що будівництво на земельній ділянці, яка безпосередньо межує з його ділянкою, буде проводитись у відповідності із будівельними нормами та згідно із проектом. Такі показники, як відстань будівлі до межі сусідньої ділянки та її висота впливають на можливість стікання атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок (навіть за умови влаштування інженерно-технічних заходів, що призначені для запобігання стіканню атмосферних опадів); можливість вільного обслуговування власником своєї будівлі, не порушуючи територіальних меж; на затінення та інсоляцію земельної ділянки тощо.

ОСОБА_5 у встановлений строк не виконала вимоги припису від 05 серпня 2015 року № 22-Л, яким її було зобов'язано усунути наявні порушення.

Подальші дії відповідача щодо корегування робочого проекту будівництва, про що ОСОБА_7 зазначає у касаційній скарзі, не спростовують того факту, що будівництво здійснене з істотним відхиленням від проекту та істотним порушенням будівельних норм і правил, а також того, що відповідачем не усунуто порушень у встановлений зобов'язальним приписом строк.

Таким чином, у суду були підстави задовольнити позов про зобов'язання ОСОБА_5, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову.

Доводи касаційної скарги спрямовані на переоцінку зібраних у справі доказів.

Проте, суд касаційної інстанції, відповідно до положень частини 2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 349, 350, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Заяву Державної архітектурно-будівельної інспекції України про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 10 травня 2018 року задовольнити.

Постанову Верховного Суду від 10 травня 2018 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її проголошення, оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

Т.О. Анцупова

М.М. Гімон

Судді Верховного Суду