Справа № 810/920/18
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2018-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2018 року м.Київ № 810/920/18

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Панової Г.В., при секретарі судового засідання: Касьянової О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1,

від відповідача - не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2

до Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської

області

про визнання неправомірним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 з позовом до Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому просить суд:

- визнати неправомірним рішення Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1;

- зобов'язати Кагарлицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області провести ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії державного службовця, починаючи з 01.01.2018 року виходячи із 80 % розміру його заробітної плати, з урахуванням довідки про розмір заробітної плати № 949 від 14 грудня 2017 року, виданої виконавчим комітетом Ісайківської сільської ради Богуславського району Київської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що він перебуває на обліку у Кагарлицькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області і отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі від 80 % від заробітної плати.

14.12.2017 позивач звернувся до виконавчого комітету Ісайківської сільської ради Богуславського району Київської області та отримав довідку про підвищення розміру заробітної плати сільського голови, яка на даний час становить - 9410, 81 грн.

У грудні 2017 позивач звернувся до Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про перерахунок пенсії державного службовця в зв'язку з підвищенням розміру посадового окладу, працюючим державним службовцям.

Проте, 15.12.2017 року Кагарлицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України київської області повідомило йому про відмову у проведенні перерахунку пенсії.

Позивач з даним рішенням відповідача не погоджується, вважає його неправомірним та таким, що не відповідає діючому законодавству, оскільки пенсія йому як державному службовцю була призначена відповідно до Закону України "Про державну службу" в редакції на час призначення пенсії. З огляду на зазначене відмова в перерахунку пенсії на підставі п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII є безпідставною, тому що стосується порядку призначення пенсії державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення (в теперішньому часі), і взагалі не стосується перерахунку вже призначеної пенсії.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.03.2018 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Крім того, судом запропоновано відповідачу протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву та разом з цим, роз'яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин справа буде вирішена за наявними матеріалами.

У судове засідання, призначене на 11.04.2018 з'явився представник позивача, який позов підтримав у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві.

У свою чергу, відповідач, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи (що підтверджується даними наявних в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення зі штриховим ідентифікатором: 282) не з'явився, явку уповноважених представників до суду не забезпечив.

Водночас, судом встановлено, що від Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що відповідно до п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення »від 02.03.2015 № 213, у разі неприйняття до 01.06.2015 Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначається відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій» і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Таким чином, з 01.06.2015 було скасовано норми статтей 37 та 37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції від 16.12.1993 зі змінами та доповненнями щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються та перераховуються відповідно до даного закону, а отже відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивачу з підстав вказаних у позовній заяві.

Крім того, як зазначено у відзиві на позовну заяву з 01.05.2006 набрав чинності Закон України «Про державну службу» № 889-VІІ від 10.12.2015. Відповідно до статті 90 вказаного закону пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003, який у свою чергу не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Зважаючи на те, що позивач звернувся із заявою про перерахунок пенсії 15.12.2017, тобто тоді коли вже був чинний Закон України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10.12.2015, то будь-які підстави для здійснення перерахунку відсутні.

Представник відповідача в письмовому відзиві вказав, що у рішенні Конституційного суду України від 09.02.1999 № -рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідача звертав увагу суду на те, що в обґрунтуванні заявлених позовних вимог, позивач зосереджує своє мотивування на Постанові Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких законодавчих актів», однак цією постановою регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

Крім того, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VІІІ статтю 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ було викладено в новій редакції, а саме: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України». У свою чергу Кабінетом Міністрів України на сьогодні не прийнято жодного нормативно-правового акта, який би регулював відносини пов'язані зі здійсненням перерахунку пенсії працюючим державним службовцям, в тому числі і при збільшенні заробітної плати працюючим державним службовцям.

Разом з тим відповідачем зазначено, що Верховний суд України у своїй постанові від 12.07.2016 у справі № 21-1726а16 висловив правову позицію, відповідно до якої відсутність постанови Кабінету Міністрів України, яка чітко визначає розмір заробітної плати (чи пенсії), не є підставою для застосування недіючих норм законів України для проведення перерахунку заробітної плати (пенсії).

На підставі викладеного, Кагарлицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими, а ому задоволенню не підлягають.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представника позивача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 у період з 25.02.1996 по 15.05.2006 працював у Ісайківській сільській раді Богуславського району Київської області на посаді сільського голови ІІ, ІІІ, ІV скликань, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці ОСОБА_2 від № НОМЕР_1.

З 2009 року позивач перебуває на обліку Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про державну службу», у розмірі 80 % від суми місячної заробітної плати, оскільки працював на посаді посадової особи органів місцевого самоврядування та мав стаж служби в органам місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років.

У грудні 2017 позивач звернувся до виконавчого комітету Ісайківської сільської ради Богуславського району Київської області та отримав довідку № 949 від 14.12.2017 про підвищення розміру заробітної плати сільського голови, яка складає - 9410,81 грн.

15.12.2017 ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії в розмірі 80 % від суми місячного заробітку у зв'язку із збільшенням заробітної плати державним службовцям відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №м 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», надавши довідку про заробітну плату від 14.12.2017 № 949, видану Ісайківською сільською радою Богуславського району Київської області.

Рішенням відповідача від 15.12.2017. № 1818 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії на підставі довідки від 14.12.2017. № 949, з посиланням на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213 VIII, яким скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались відповідно до Закону України "Про державну службу" в редакції від 16.12.1993 та Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються та перераховуються відповідно до даних законів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000р. №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», також визначалася заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам - державним службовцям, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Закону України «Про державну службу».

Проте 01.12.2015 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів, якою було підвищено розмір заробітної плати працюючим державним службовцям, якою затверджено зміни, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, в тому числі постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000р. № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів для обчислення пенсії", а саме виключено пункт 4, яким регулювалося питання проведення перерахунків пенсії працюючим державним службовцям у разі підвищення розміру заробітної плати.

Таким чином, відповідач зазначив, що з 01.06.2015 органи Пенсійного фонду України пенсії призначені в порядку та на умовах Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» не призначаються, раніше призначені не перераховуються.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-ІІІ, зі змінами та доповненнями - пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

До 01.05.2016 пенсійне забезпечення державних службовців було врегульоване зазначеними нормами Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Статтею 37 Закону України № 3723-ХІІ передбачено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 % від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 % заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Як було встановлено судом, позивач отримує пенсію за віком у розмірі 80% від заробітної плати, згідно Закону України «Про державну службу» та знаходиться на обліку Кагарлицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області.

Згідно зі статтею 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, у редакції що діяла на момент виникнення спірних правовідносин умови та порядок перерахування призначених пенсій державних службовців визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, законодавець повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям після 01.01.2015р. делегував Уряду.

Правове регулювання Урядом зазначеного питання в період з 01.01.2015 по 01.12.2015р. знайшло своє відображення у пунктах 4, 5 Постанови Кабінету Міністрів України №865, за змістом яких підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця було передумовою для перерахунку пенсії.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розміру заробітної плати для обчислення пенсій» від 31.05.2000 № 865 врегульовано порядок обчислення заробітної плати при проведенні перерахунків пенсій державним службовцям у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», норми якої набрали чинності з 15.12.2015, внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865, а саме, виключено пункт 4, що передбачав умови перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу».

Таким чином, з 15.12.2015 питання щодо умов і порядку перерахунку пенсій державних службовців визначається Кабінетом Міністрів України. Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України № 1013 регламентовано лише питання щодо упорядкування та структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено умов і механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

У ході реформування системи державного управління 10.12.2015 прийнято новий закон, який регулює відносини, що виникають у зв'язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням - Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі Закон України «Про державну службу № 889-VIII).

Зазначений Закон набув чинності 01.05.2016, у зв'язку з чим положення Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-XII частково втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» № 8889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 08.07.2003 № 1058-ІV. Таким чином, з 01.05.2016 Законом України «Про державну службу» № 8889-VІІІ по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

При цьому, Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Кагарлицького ОУ ПФУ України Київської області із заявою про перерахунок пенсії 15.12.2017, тобто після набуття чинності Закону України «Про державну службу» № 889-VІІІ, яким було частково скасовано норми попереднього Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що з 01.05.2016 Законом України «Про державну службу» № 889-VІІІ не визначено суб'єктивного права, і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій призначених відповідно до Закону України «Про державну службу», а тому на час звернення позивача до відповідача з заявою про перерахунок пенсії (15.12.2017), у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям.

За наведених підстав, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що пенсійним органом правомірно відмовлено у перерахунку пенсії, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 31.01.2017 у справі № 686/17709-16-а, від 01.02.2017 у справі № 669/641/16-а.

Посилання позивача на порушення норм Конституції України у зв'язку зі зміною правого регулювання спірних правовідносин є безпідставними, оскільки ані Закон №76-VIII, яким, зокрема, статтю 37-1 Закону №3723-ХІІ викладено у новій редакції, ані стаття 90 Закону №889-VIII (в якій закріплено правило, за яким пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування") не визнані неконституційними і підлягали виконанню відповідними суб'єктами. Крім того, пунктом другим постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" №1013 від 09.12.2015 виключено пункт четвертий постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000р. №865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії", яким було передбачено право на перерахунок пенсії пенсіонерам у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Посилання позивача в обґрунтування позову на те, що зміни в законодавстві, які звужують зміст та обсяг існуючих прав не повинні застосовуватися також є безпідставним, оскільки відсутність правового регулювання не може свідчити про звуження існуючих прав позивача саме з боку органів Пенсійного фонду.

Крім того, рішенням конституційного суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 за загальновизнаним правилом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі. Даний принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Також безпідставним є посилання позивача на те, що внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», якими з 01.06.2015 пенсії в порядку та на умовах Закону України «Про державну службу» не призначаються, права на перерахунок пенсії не можуть бути позбавлені державні службовці, які вже вийшли на пенсію, оскільки право на перерахунок пенсії у відповідної особи виникає станом на час виникнення обставин.

Крім того, Верховний суд у постанові від 23.01.2018 у справі № 359/5905/16-а вже висловлював правову позицію стосовно відсутності правових підставі перерахунку пенсій державного службовця з 01.12.2015 відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ.

Водночас, посилання позивача на те, що відповідно до статті 22 Конституції України відмова пенсійного органу у здійснення перерахунку пенсії позивача приводить до звуження змісту та обсягу його конституційних прав на пенсійне забезпечення не приймаються судом до уваги, оскільки саме Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту, а наслідки внесення змін до законодавства, що врегульовували правовідносини, пов'язані з пенсійним забезпеченням державних службовців не відносяться до компетенції відповідача.

Суд звертає увагу, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії не призвела до зменшення розміру пенсії позивача, яку він отримував до цього, тобто не відбулося звуження обсягу вже набутих позивачем прав та/або позбавлення його права на соціальний захист.

Також, слід зазначити, що Пленум Верховного Суду України № 16 від 16 вересня 2016 року, розглянувши подання голови Верховного Суду України про прийняття рішення стосовно звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо конституційності статті 37-1 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 дійшов висновку щодо відсутності обґрунтованих підстав для звернення до Конституційного Суду України з таким поданням, з огляду на те, що згідно із Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ Закон України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 (крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10, 12 розділу ХІ Закону №889-VІІІ) утратив чинність.

Крім того, слід зазначити, що Верховний Суд України у своїй постанові від 12.07.2016 у справі №21-1726а16 висловив правову позицію, відповідно до якої відсутність постанови Кабінету Міністрів України яка чітко визначає розмір заробітної плати (чи пенсії) не є підставою для застосування вже недіючих норм Законі України для проведення перерахунку заробітної плати (пенсії).

У зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеного у рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014, законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства, зміну механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи позивач не довів своє право на перерахунок пенсії з підстав підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям, водночас відповідач, як суб'єкт владних повноважень надав суду достатньо належних і достовірних доказів правомірності вчинених дій.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 16 квітня 2018 р.