Справа № 591/7411/18
Суддя: Кривцова Г. В.
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/7411/18
Провадження № 2-а/591/61/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2019 року Зарічний районний суд м. Суми в складі головуючого судді Кривцової Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні справу №591/7411/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови серії НК № 418099 від 01 грудня 2018 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

11 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся із вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що постановою інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області ОСОБА_2 від 01 грудня 2018 року серії НК №418099 позивач ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме, за те, що 30 листопада 2018 року о 12-44 годині керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м. Суми по вул. Харківська, 12 проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений жовтий сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3 г ПДР України.

Позивач звертає увагу суду, що ним було розпочато здійснення проїзду пішохідного переходу на дозволений сигнал світлофору мигаючий зелений, а у відповідності до п. 8.11 ПР водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому п.8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатись далі за умов забезпечення безпеки дорожнього руху. Вважає, що дії інспектора є протиправними, а постанова є незаконною з таких підстав. Вказує, що такого висновку також дійшов Верховний Суд у своїх постановах 524/5491/17,183/2042/17,552/5623/16-а.

Вказує, що під час розгляду справи в приміщенні УПП Сумської області поліцейським не були взяті до уваги надані ним аналогічні пояснення.

Вказує, що жодним чином не порушував вимоги ПДР України, навіть якщо брати до уваги, що маневр він закінчив на жовте світло світлофору, його дії відповідають п.п.8.10,8.11 ПДР України. Вказує, що при винесенні постанови було порушено ст.ст.7, 280 КпАП України.

Крім того, посилаючись на правову позицію, викладену в постанові ВАС України К/9991/828/11-с, зазначає, що доказ відеозапис подій, зроблений відповідачем, буде відповідати критеріям належності і допустимості у розумінні ст.ст. 73,74 КАС України оскільки відеозаписуючий прилад повинен пройти державну експертизу в Дрежслужбі спецзвязку і захисту інформації України.

Посилаючись на зазначене, позивач просить скасувати оскаржувану постанову.

Відповідач направив до суду відзив, надав диск з відеозаписом правопорушення (а.с.21-28), у відзиві заперечував проти задоволення позову та надав наступні пояснення.

Поліцейські роти №1 БУПП в Сумській області є службовими особами і відповідно до вимог ст. 222 КАС України мають право розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення у т.ч. за ч. 2 ст. 122 КпАП України.

Відповідач пояснює, що 30 листопада 2018 року згідно з розстановкою сил та засобів роти № 3 батальйону УПП в Сумській області ніс службу з охорони громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху. Під час несення служби відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», здійснювався контроль за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками.

30 листопада 2018 року близько 12-44 год. в м. Суми на вулиці Харківська поблизу будинку № 12 було виявлено автомобіль НОМЕР_2, водій якого проїхав регульований пішохідний перехід на забороняючий жовтий сигнал світлофору, чим порушив п.8.7.3 г ПДР України.

Відповідач вказує, що ним було розяснено правопорушнику положення ст. 63 Конституції України та права згідно ст. 268 КпАП України.

Відповідач вказує, що за клопотання позивача про надання часу для отримання правової допомоги справу було розглянуто наступного дня в присутності ОСОБА_1 Інспектором під час винесення постанови враховано відеозапис правопорушення, яке було зафіксовано на службовий відеорегістратор Xiaoms моделі Yi Car DVD. Вказує, що до відзиву додає копії сертифікатів дослідження конструкцій службового відеореєстратора .

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що постановою інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області ОСОБА_2 від 01 грудня 2018 року серії НК №418099 позивач ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме, за те, що 30 листопада 2018 року о 12-44 годині керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м. Суми по вул. Харківська,12 проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений жовтий сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3 г ПДР України (а.с.8).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в районний, міськрайонний суд у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими цим Кодексом (КУпАП).

Строк оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, визначений ст. 289 КУпАП і становить 10 днів з дня винесення постанови.

Відповідно до ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження дій та рішень субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

У даній справі строк оскарження позивачем не пропущено (а.с.2).

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даній справі відповідач проти позову заперечував, надав письмовий відзив та надав диск з відеозаписом, на якому зафіксовано, що поліцейськими патрульної служби 30 листопада 2018 року було зупинено автомобіль НОМЕР_1 на вул. Харківська, 12 в м. Суми після проїзду регульованого пішохідного переходу на заборонений жовтий сигнал світлофору.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 проводився 01 грудня 2018 року в приміщенні УПП в Сумській області, після задоволення клопотання позивача про надання часу для отримання правової допомоги та відкладення розгляду справи, що узгоджується з положеннями, закріпленими в ст. 268 КУпАП.

Так, згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно п.11 ч.1ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Судом досліджено наданий відповідачем відеозапис з відеореєстратора марки Xiaomi моделі Yi Car DVD з обладнанням радіодоступу (ІЕЕЕ 802.11 b/g/n), який сертифікований Українським центром радіочастот (а.с.26-28).

Твердження позивача, що відеозапис подій зроблено відеозаписуючим приладом, який не пройшов відповідну експертизу, тому не може бути належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 73,74 КАС України, спростовано наданими стороною відповідача письмовими доказами.

Докази щодо сертифікації відеореєстратора узгоджуються з правовою позицією, викладеною в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 19 лютого 215 року №К/9991/828/11-с, на яку в своєму позові посилається ОСОБА_1

Під час розгляду справи як 30 листопада 2018 року, так і 01 грудня 2018 року, позивач не заперечував, що перетнув стоп-лінію перед регульованим пішохідним переходом на заборонний жовтий сигнал світлофору.

Однак, під час розгляду справи 01 грудня 2018 року позивач пояснював, що в той момент, коли ввімкнувся заборонний жовтий сигнал світлофору, він не міг зупинити транспортний засіб на стоп-лінії, оскільки при екстреному гальмуванні це могло б створити аварійну ситуацію, чи привести до інших негативних наслідків, тому він рухався далі з метою забезпечення безпеки дорожнього руху.

Так, п.8.10 ПДР України визначено, що водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Із наданого суду належного та допустимого доказу відеозапису події, встановлено, що в той момент, коли позивач на своєму автомобілі проїжджав регульований пішохідний перехід (перетинав стоп-лінію) пішохідний перехід був вільний від пішоходів, попереду та позаду Subaru Forester також були відсутні транспортні засоби, дорожнє покриття було чисте та сухе, тобто, відсутні підстави вважати, що у випадку гальмування позивачем могла б бути створена аварійна ситуація на пішохідному переході.

Щодо посилання позивача на судову практику Верховного Суду, суд зауважує наступне.

Постанова Вищого адміністративного суду України від 19.02.2015 року стосується проїзду залізничного переїзду без зупинки, питання щодо застосування положення п.8.11 ПДР України в даній постанові не ставиться, і дана постанова містить зовсім інші підстави скасування постанов суду першої та апеляційної інстанції.

У постановах № 524/5491/17 від 31 травня 2018 року та 552/5623/16-а від 31 липня 2018 року Верховний Суд дійшов висновків про протиправність притягнення до відповідальності позивачів за порушення п. 8.7.3 г ПДР України (оскільки водії діяли у відповідності з положенням п.8.11 ПДР України) на тій підставі, що субєкт владних повноважень не надав належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, передбачених ст. 122 КпАП України.

У постанові № 183/2042/17 від 25 липня 2018 року відхилено касаційну скаргу УПП в м. Дніпро на тій підставі, що наданий суду доказ не дає можливості встановити сам факт наявності правопорушення.

Натомість, з того доказу, що надав суду відповідач у даній справі відеозапису подій 30 листопада 2018 року, достеменно встановлено факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме: проїзду на заборонний сигнал світлофора.

Так, відеозаписом підтверджується факт перетинання автомобілем Subaru Forester н.з. ВМ7200ВА стоп-лінії перед регульованим пішохідним переходом на заборонний жовтий сигнал світлофору.

Крім того, суд звертає увагу, що у позові позивач вказує неправдиві дані про те, що він розпочав проїзд пішохідного переходу на дозволений сигнал світлофору мигаючий зелений (а.с.2).

Однак, з відеозапису чітко вбачається, що проїзд регульованого пішохідного переходу здійснено позивачем на заборонний жовтий сигнал світлофору, і завершено вже на заборонний червоний сигнал світлофору.

Крім того, суд не вважає, що дії позивача ОСОБА_3 відповідають п. 8.11 ПДР України (щодо неможливості зупинення транспортного засобу не вдаючись до екстреного гальмування).

По-перше, позивач не вказав, з якою швидкістю він рухався в населеному пункті (по вул. Харківській в м. Суми) перед пішохідним переходом, що не мав можливості зупинити транспортний засіб на заборонний жовтий сигналу світлофору, не вдаючись до екстреного гальмування.

По-друге, позивач не довів, що у разі зупинення транспортного засобу перед пішохідним переходом на заборонний жовтий сигнал світлофору, за допомогою екстреного гальмування, він би створив небезпеку дорожньому руху.

Суд вважає, що недопустимим є виправдання будь-якого проїзду на заборонний сигнал світлофору посиланням на п. 8.11. ПДР України.

Так, правила п. 8.11 ПДР України дозволяють рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому п. 8.10 ПДР (в даній конкретній справі це місце стоп-лінія перед світлофором), не вдаючись до екстреного гальмування.

В даному випадку відповідач виконав свій обовязок по доказуванню і зі свого боку довів факт вчинення позивачем правопорушення проїзду пішохідного переходу на заборонний сигнал світлофору

Позивач же свої посилання, що вчинення ним проїзду на заборонний жовтий сигнал світлофору обумовлено саме п. 8.11 ПДР не довів жодними доказами.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем порушено п. 8.7.3.г ПДР України під час проїзду регульованого пішохідного переходу, а тому в його діях встановлено склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України.

Суд, перевіривши надані докази, врахувавши пояснення позивача, приходить до висновку, що постанова інспектора роти №3 батальйону УПП в Сумській області від 01 грудня 2018 року винесена у відповідності до вимог ст.ст. 7, 279, 280, 285 КПАП України.

Судом встановлено, що стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. накладено на позивача в межах санкції ч. 2 ст. 122 КУпАП, що відповідає загальним правилам накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

Інші доводи позивача не спростовують законності оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в справі маються належні докази вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме: проїзд регульованого пішохідного переходу на жовтий забороняючий сигнал світлофору, дії поліцейського під час розгляду справи були законними, а тому адміністративний позов про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 288, 293 КпАП України, ст.ст. 268-272, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_3, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1 (І. Сріка), 25, кв. 52 до поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області ОСОБА_2, місце знаходження: м. Суми, вул. Білопільський шлях, 18/1, про визнання протиправною та скасування постанови серії НК № 418099 від 01 грудня 2018 року, складеної поліцейським роти №3 батальйону УПП в Сумській області ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду (Харківського адміністративного апеляційного суду) протягом 10 днів з дня проголошення (складення) рішення.

Судове рішення складено 17 січня 2019 року.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційну скаргу може бути подано через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Г.В. Кривцова