Справа № 817/1272/18
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2019-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 січня 2019 року м. Рівне №817/1272/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дорошенко Н.О.

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

Комунальне підприємство "Сарнитеплосервіс" Сарненської міської ради
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство "Сарнитеплосервіс" Сарненської міської ради (далі - КП "Сарнитеплосервіс", позивач) звернулось до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - ГУ ДФС у Рівненській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 13.10.2017, № від 23.10.2017, № від 23.10.2017, № від 23.10.2017, № від 23.10.2017, № від 23.10.2017, № від 23.10.2017, рішення № від 07.12.2017 та рішення № 000641310 від 07.12.2017 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

На обґрунтування позову позивач вказав, що в період з 04.09.2017 по 29.09.2017 працівниками ГУ ДФС у Рівненській області була проведена документальна планова виїзна перевірка КП "Сарнитеплосервіс" з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного законодавства, з питань єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, за результатами якої складено акт № 1037/17-00-14-01/35132153 від 06.10.2017. Згідно з висновками акта перевірки, документальною перевіркою встановлено порушення: завищено податковий кредит у сумі 212 566,00 грн.; порушено терміни сплати узгодженого податкового зобов'язання по податку на додану вартість; подання податкових розрахунків за формою 1-ДФ не в повному обсязі, з недостовірними відомостями та з помилками; порушення строків сплати єдиного внеску, нарахованого роботодавцем на суми заробітної плати; несплата (неперерахування) військового збору під час виплати доходу (зарплати) та несвоєчасне перерахування до бюджету податковим агентом узгоджених сум належного до сплати військового збору після настання граничних термінів сплати податку до бюджету, коли сума збору сплачувалась одночасно з виплатою доходу на користь платників податків; утриманий та не перерахований військовий збір після настання граничних строків сплати податку до бюджету; утриманий та не перерахований податок на доходи фізичних осіб до бюджету податковим агентом після настання граничних термінів сплати податку до бюджету; несплата (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб під час виплати доходу, несвоєчасне перерахування до бюджету податковим агентом узгоджених сум належного до сплати податку на доходи фізичних осіб після настання граничних термінів сплати податку до бюджету, коли сума податку сплачувалась одночасно з виплатою доходу на користь платників податків.

На підставі вказаного акта перевірки відповідачем прийнято оскаржені податкові повідомлення-рішення. Висновки акта документальної перевірки позивач заперечив за їх безпідставністю та вказав на протиправність оскаржених рішень контролюючого органу, прийнятих за результатами документальної перевірки.

Зокрема, позивач вважає відсутніми підстави для збільшення податкового зобов'язання з податку на додану вартість. Позивач зазначив, що згідно з актом перевірки на порушення п.187.10 ст.187 ПК України КП "Сарнитеплосервіс" невірно розрахувало відсотки при формуванні податкового кредиту по операціях, проведених з НАК "Нафтогаз України" (газ), ДП "Сарненський лісгосп" (дрова), ДП Володимирецький держспецлісгосп" (дрова), ПАТ "АЕС Рівнеобленерго" (електроенергія), ПП "Леола-2" (вугілля кам'яне), ССОК "Кузьмівський" (дрова), ПП "Західпроменерго" (напівфабрикати торфяні), що призвело до його завищення на загальну суму 212566 грн. Позивач зауважив, що контролюючим органом не спростовується те, що податкові накладні, отримані позивачем від наведених контрагентів та стали підставою для формування податкового кредиту у періоді, що перевірявся, оформлені належним чином. Фактичне отримання послуг та товару від контрагентів в акті перевірки не ставиться під сумнів. Позивач вказав, що отримані товари (послуги) передавались кінцевому споживачу, кошти від якого за надані послуги перераховувалися продавцю в рахунок компенсації за надані послуги. За таких обставин та в силу п.187.10 ст.187 ПК України має місце застосування касового методу для визначення моменту виникнення податкових зобов'язань. Покликаючись до положень п.198.6 ст.198, п.201.7 ст.201 ПК України, позивач вказує на необхідність врахування правомірності видачі контрагентами позивача податкових накладних на кожну поставку товару. Також позивач вказав на хибність твердження відповідача про те, що коли товари/послуги виготовлені та/або придбані, призначені для часткового використання в операціях, база оподаткування яких визначається за касовим методом, а частково - за методом першої з подій, розподіл податкового кредиту здійснюється пропорційно до обсягу постачання у звітному періоді товарів/послуг за касовим методом до загального обсягу постачання. Вважає, що такий висновок не ґрунтується на нормах ПК України.

Окрім цього, зауважив, що визначення в ході перевірки відсотка послуг, що реалізується бюджетним організаціям та населенню, та відсотка послуг, що реалізується госпрозрахунковим підприємствам, є протиправним, оскільки такі дії не передбачені Податковим кодексом.

З огляду на наведене, позивач вважає, що він має право відносити до складу податкового кредиту лише ті суми, які були ним оплачені згідно з податковою накладною, і в тому періоді, коли відбулася така оплата.

Щодо донарахування податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску та військового збору, позивач зазначив, що контролюючим органом не було взято до уваги пояснення підприємства про те, що несвоєчасність перерахування податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску та військового збору пов'язана виключно з об'єктивними причинами, а саме: державною виконавчою службою на виконання судових рішень 23.11.2012 та 01.07.2013 накладено арешт на рахунки та кошти підприємства. За таких обставин, пеня за несвоєчасне внесення до бюджету податку на доходи фізичних осіб згідно з пп.129.1.3 п.129.1 ст.129 ПК України за період, що перевірявся, не нараховувалася і до бюджету не вносилася. Вважає, що вказані обставини свідчать про неплатоспроможність підприємства, а тому об'єктивної можливості перерахувати до бюджету протягом періоду, що перевірявся, податок на доходи фізичних осіб КП "Сарнитеплосервіс" не мало можливості, що не було враховано під час перевірки.

Також зазначив, що згідно з ч.8 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Щодо застосування контролюючим органом збільшеної суми штрафу (50% та 75%) за повторність у несплаті (неперерахуванні) до бюджету платником податків податку на доходи фізичних осіб, позивач зазначив, що повторним у розумінні ст.123 ПК України є визначення контролюючим органом податкових зобов'язань внаслідок вчинення одного й того самого порушення. Виходячи з розрахунку розміру штрафних (фінансових) санкцій по акту перевірки, перевіряючим застосовано штраф у розмірі 10% від суми несплаченого податку на доходи фізичних осіб тільки за один період. Штрафна санкція за наступні періоди застосована у розмірі 20%, 25%, 50% та 75%, а тому на думку позивача є протиправною та підлягає скасуванню.

За наведеного, позивач просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних санкцій.

Ухвалою від 10.05.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Відповідач позов не визнав, подав відзив на позовну заяву (а.с.152-158 т.2). Заперечення проти позову ґрунтуються на такому.

Щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.10.2017 № по податку на додану вартість. Відповідач вказав, що за висновками акта перевірки від 06.10.2017 № 1037/17-00-14-01/35132153 (за період з 01.01.2014 по 31.12.2016) встановлено порушення платником вимог п.187.10 ст.187 ПК України. За даними перевірки КП "Сарнитеплосервіс" в перевіреному періоді задекларовано податковий кредит по податку на додану вартість на загальну суму 868964,00 грн. Перевіркою встановлено завищення задекларованих суб'єктом господарювання показників на загальну суму 212566,00 грн.

Зокрема, КП "Сарнитеплосервіс" було невірно розраховано відсотки при формуванні податкового кредиту по операціях, проведених з НАК "Нафтогаз України" (газ) на суму 86652,00 грн., ДП "Сарненський лісгосп" (дрова) на суму 67318,00 грн., ДП "Володимирецький держспецлісгосп" (дрова) на суму 2582,00 грн., ПАТ "АЕС Рівнеобленерго" (електроенергія) на суму 9755,00 грн., ПП "Леола-2" (вугілля кам'яне) на суму 7452,00 грн., ССОК "Кузьмівський" (дрова) на суму 11765,00 грн., ПП "Західпроменерго" (напівбрикети торфяні) на суму 27042,00 грн., внаслідок чого було завищено податковий кредит на загальну суму 212 566,00 грн., в т. ч.: за 2014 рік - 86652,00 грн., за 2015 рік - 96137,00 грн., за 2016 рік - 29777,00 грн.

Відповідач зазначив, що КП "Сарнитеплосервіс" при визначенні дати виникнення податкових зобов'язань та податкового кредиту використано касовий метод, тобто, при постачанні послуг теплової енергії, природного газу, водопостачання, електроенергії та інших послуг бюджетним організаціям та населенню податкові зобов'язання з ПДВ виникають лише при оплаті даних послуг.

За операціями, за якими податкові зобов'язання нараховуються за касовим методом, право на податковий кредит виникає на дату перерахування коштів з рахунка або каси платника податку на оплату вартості придбаних товарів (робіт, послуг) чи дату поставки інших видів компенсації їхньої вартості.

У разі коли товари/послуги виготовлені та/або придбані, призначені для часткового використання в операціях, база оподаткування яких визначається за касовим методом, а частково - за методом першої з подій, розподіл податкового кредиту здійснюється пропорційно до обсягу постачання у звітному періоді товарів/послуг за касовим методом до загального обсягу постачання

Відповідно, дата виникнення податкового кредиту також визначається з використанням касового методу.

За наведеного, покликаючись до положень п.187.10 ст.187, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.123.1 ст.123 ПК України відповідач вважає безпідставним віднесення КП "Сарнитеплосервіс" до податкового кредиту загальну суму 212566,00 грн., а відтак вважає правомірним збільшення податкового зобов'язання з податку на додану вартість на 125914,00 грн. та 31479,00 грн. штрафної санкції.

Щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.10.2017 № , № , № , № , № , № відповідач повідомив, що ГУ ДФС у Рівненській області проведено документальну планову виїзну перевірку КП "Сарнитеплосервіс" дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, за висновками якої складено акт перевірки від 06.10.2017 № 1037/17-00-14-01/35132153, а також документальну позапланову перевірку КП "Сарнитеплосервіс" за період з 01.01.2017 по 30.06.2017, за висновками якої складено акт перевірки від 06.10.2017 № 1050/17-00-13-10/35132153.

Під час перевірки встановлено факти несвоєчасного перерахування КП "Сарнитеплосервіс" до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору після виплати працівникам підприємства доходу у вигляді заробітної плати; встановлено, що позивачем утриманий та не перерахований до бюджету податок на доходи фізичних осіб податковим агентом узгоджених сум належного до сплати податку на доходи фізичних осіб в сумі 96754,29 грн. та несплата (не перерахування) податку на доходи фізичних осіб під час виплати доходу (зарплати), несвоєчасне перерахування до бюджету податковим агентом узгоджених сум належного до сплати податку на доходи фізичних осіб після настання граничних термінів сплати податку до бюджету, коли сума податку сплачувалась одночасно з виплатою доходу на користь платників податків, в сумі 486188,37 грн.

Відповідач зауважив, що пеня за несвоєчасне внесення до бюджету податку на доходи фізичних осіб згідно з пп.129.1.3 п.129.1 ст.129 ПК України за період, що перевірявся, платником самостійно не нараховувалась та до бюджету не вносилась.

Окрім цього, відповідачем встановлено подання податкових розрахунків за формою 1 ДФ не в повному обсязі, з недостовірними відомостями та з помилками, а саме: у податкових розрахунках за 1-4 квартали 2014року, 1-4 квартали 2015року, 1-4 квартали 2016року розмір перерахованого податку на доходи фізичних осіб відповідно до графи 4а податковому розрахунку не відповідає фактичному перерахуванню податку на доходи фізичних осіб відповідно до графи 4 податковому розрахунку.

Також документальними перевірками встановлено несплату (не перерахування) військового збору під час виплати доходу (зарплати) в сумі 5439,14 грн., несвоєчасне перерахування до бюджету податковим агентом узгоджених сум належного до сплати військового збору в сумі 27862,09 грн. після настання граничних термінів сплати податку до бюджету, коли сума збору сплачувалась одночасно з виплатою доходу на користь платників податків; утриманий та не перерахований військовий збір до бюджету податковим агентом узгоджених сум належного до сплати військового збору в сумі 111,63 грн. після настання граничних термінів сплати податку до бюджету (за листопад 2016 року).

У зв'язку з встановленими порушеннями до КП "Сарнитеплосервіс" на підставі п.127.1 ст.127 ПК України застосовано штрафну (фінансову) санкцію по податку на доходи фізичних осіб в сумі 270878,96 грн. та по військовому збору 7125,58 грн.; на підставі п.126.1 ст.126 ПК України штрафну (фінансову) санкцію по податку на доходи фізичних осіб в сумі 15957,45 грн. та по військовому збору 6778,26 грн.; на підставі п.п.129.1.3 п. 129.1 ст.129 ПК України нарахована пеня в сумі 26511,10 грн. за порушення граничних термінів сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та в сумі 927,19 грн. за порушення термінів сплати до бюджету військового збору; на підставі п.119.2 ст.119 ПК України штрафну (фінансову) санкцію по податку з доходів фізичних осіб в сумі 510,00 грн.

Також за порушення термінів сплати єдиного внеску відповідачем винесені рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Відповідач у відзиві зазначив, що позивачем не надано доказів протиправності рішень відповідача, а тому доводи, наведені в позовній заяві, є необґрунтованими. За наведеного, просив відмовити в позові повністю.

В підготовче засідання представники сторін не прибули, подали клопотання про проведення підготовчого засідання без їх участі (а.с.171,174 т.2).

Ухвалою суду від 18.07.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні 01.08.2018 представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, наведених в позовній заяві. В подальшому 09.08.2018 через відділ документального забезпечення суду представник позивача подав додаткові письмові пояснення (а.с.186-189 т.2), в яких повідомив, що 23.11.2012, 01.07.2013, 08.03.2015 та 24.04.2015 державним виконавцем було накладено арешт на рахунки позивача в установах банків, що свідчить про неплатоспроможність КП "Сарнитеплосервіс" та відсутність можливості перерахувати до бюджету в перевіреному періоді податок на доходи фізичних осіб, єдиний внесок та військовий збір.

Окрім цього, 15.08.2018 представник позивача через відділ документального забезпечення подав додаткові пояснення-2 (а.с.236-237 т.2), в яких на обґрунтування безпідставності нарахування відповідачем пені зазначив, що згідно з пп.129.3.3 п.129.3 ст.129 ПК України нарахування пені закінчується у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України). Вказав, що ухвалою господарського суду Рівненської області від 07.06.2016 в справі № 918/199/16 було порушено провадження у справі про банкрутство КП "Сарнитеплосервіс" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Всупереч наведеному, відповідачем було протиправно нараховано пеню після 07.06.2016:

по податковому повідомленню-рішенню № від 23.10.2017 з військового збору в сумі 496,52 грн.;

по податковому повідомленню-рішенню № від 23.10.2017 з військового збору в сумі 233,69 грн.;

по податковому повідомленню-рішенню № від 23.10.2017 з ПДФО в сумі 8540,69 грн.;

по податковому повідомленню-рішенню № від 23.10.2017 з ПДФО в сумі 21927,84 грн.;

по рішенню № 000641310 від 07.12.2017 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в сумі 3040,89 грн.;

по рішенню № 000644310 від 07.12.2017 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в сумі 13757,78 грн.,

всього в сумі 47815,41 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні 18.09.2018 надав письмові пояснення (а.с.9-10 т.3) щодо додаткових аргументів, наведених позивачем в додаткових поясненнях 1 та 2. Зазначив, що ні в ході перевірки, ні до позову позивачем не надано документального підтвердження вчинення дій щодо належного перерахування коштів для сплати утриманого податку на доходи фізичних осіб. Відповідно до ч.6 ст.24 Закону України "Про оплату праці" своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівників не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Відповідач вказав, що державний виконавець не мав законних підстав для накладення арешту на кошти, призначені для оплати праці працівників боржника, сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб. Таким чином вважає, що саме позивачем не вжито всіх передбачених законодавством заходів щодо належного виконання обов'язку як зі сплати заробітної плати для своїх працівників, так і своєчасної оплати належних сум податків та обов'язкових платежів, що виникають при виплаті заробітної плати. За наведеного, позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішень контролюючого органу щодо визначення податкових зобов'язань, застосування штрафних санкцій та пені з податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску вважає безпідставними.

На спростування доводів позивача про безпідставність застосування штрафів у підвищеному розмірі відповідач просив врахувати висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 02.03.2018 у справі № 820/6169/16 та від 22.05.2018 у справі № 820/6437/16.

Також відповідач зазначив, що на порушення ст.47 КАС України позивач в позовній заяві не навів підстав для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, які були прийняті на підставі акта документальної позапланової виїзної перевірки КП "Сарнитеплосервіс" від 06.10.2017 № 1050/17-00-13-10/35132153 за період з 01.01.2017 по 30.06.2017.

Окрім цього, відповідач не погодився з додатковими поясненнями позивача щодо відсутності підстав для нарахування податків та застосування штрафних санкцій за їх невиконання в період дії мораторію та зазначив, що на порушення ст.47 КАС України позивач в поясненні намагається змінити підставу позову з посиланням на наявність ухвали господарського суду Рівненської області від 07.06.2017 у справі № 918/199/16 про порушення провадження у справі про банкрутство КП "Сарнитеплосервіс". Вказав, що введення мораторію на задоволення вимог кредиторів не забороняє контролюючим органам нараховувати як поточні податкові зобов'язання та штрафні (фінансові) санкції за ними, так і податкові зобов'язання, що виникли до, а виявлені після порушення провадження у справі про банкрутство платника податку, а також штрафи за їх невиконання. Відповідач звернув увагу, що оскаржені податкові повідомлення-рішення прийняті ГУ ДФС у Рівненській області після введення мораторію, а тому на них не поширюються його положення.

В ході судового розгляду справи відповідач через відділ документального забезпечення суду подав письмові пояснення щодо розрахунку оскаржених податкових зобов'язань та штрафних санкцій та обґрунтування підстав застосування штрафних (фінансових) санкцій (а.с.122-127 т.3).

На спростування наданого відповідачем розрахунку штрафних санкцій за ст.126 та ст.127 ПК України представник позивача подав 31.10.2018 письмове пояснення-3, яке обґрунтував покликанням на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 28.08.2018 по справі № 812/916/17 (а.с.135-136 т.3).

В судове засідання, призначене на 14.12.2018, представники сторін не прибули без повідомлення причин, будучи належно повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За наведеного, суд вважає можливим розглянути справу в письмовому провадженні.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З'ясувавши доводи та заперечення сторін, викладені в позові та відзиві, аргументи, наведені в письмових та усних поясненнях під час судового розгляду справи, встановивши обставини справи, перевіривши їх зібраними у справі доказами, суд встановив та врахував таке.

Матеріалами справи стверджено, що КП "Сарнитеплосервіс" Сарненської міської ради створене на підставі рішення Сарненської міської ради № 470 від 25.06.2007, зареєстроване 19.07.2007 за № 0000654 у Сарненському районному управлінні юстиції, перебуває на податковому обліку в Сарненській ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області; податковий номер: 35132153; є платником, зокрема: податку на доходи фізичних осіб, податку на додану вартість (з 24.10.2007), єдиного соціального внеску, військового збору (а.с.39 т.1).

Суд встановив, що на підставі наказу ГУ ДФС у Рівненській області від 17.08.2017 №1163, згідно з направленнями від 01.09.2017 № 1183/17-00-14-01, № 1184/17-00-14-01, №1185/17-00-14-01 уповноваженими особами ГУ ДФС у Рівненській області проведено планову виїзну документальну перевірку КП "Сарнитеплосервіс" () з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.12.2016.

Результати перевірки оформлені актом від 06.10.2017 № 1037/17-00-14-01/35132153 (а.с.38-80 т.1) (далі - акт від 06.10.2017 № 1037/17-00-14-01/35132153).

Згідно з висновками акта від 06.10.2017 № 1037/17-00-14-01/35132153, перевіркою встановлено порушення КП "Сарнитеплосервіс":

п.187.10 ст.187 ПК України, завищено податковий кредит у сумі 212566,00 грн., у тому числі: в січні 2014р. в сумі 56901,00 грн., в лютому 2014р. в сумі 29751,00 грн., в січні 2015р. в сумі 42890,00 грн., у лютому 2015р. в сумі 19382,00 грн., в березні 2015р. в сумі 20252,00 грн., у квітні 2015р. в сумі 13613,00 грн., в січні 2016р. в сумі 9988,00 грн., в лютому 2016р. в сумі 10034,00 грн., в березні 2016р. в сумі 2239,00 грн., в квітні 2016р. в сумі 7516,00 грн.;

п.57.1 ст.57, п.203.2 ст.203 ПК України, в результаті чого КП "Сарнитеплосервіс" порушено терміни сплати узгодженого податкового зобов'язання по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг);

п.51.1 ст.51, пп. "б" п.176.2 ст.176 ПК України, розділ ІІІ Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку" в редакції, затвердженій наказом Міністерства доходів і зборів України від 21.01.2014 № 49, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.02.2014 за № 228/25005, в редакції, затвердженій наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за № 111/26556, по яких встановлено подання податкових розрахунків за формою 1-ДФ не в повному обсязі, з недостовірними відомостями та з помилками, а саме: за 1-4 квартали 2014р., 1-4 квартали 2015р., 1-4 квартали 2016р.;

п.1 ч.2 ст.6, абз. 1 ч.8 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в результаті чого платником порушувалися строки сплати єдиного внеску, нарахованого роботодавцем на суми заробітної плати, а саме: несвоєчасна сплата ЄСВ за травень 2016р. в сумі 4214,16 грн. по терміну сплати до 21.06.2016, за червень 2016р. в сумі 26019,90 грн. по терміну сплати до 20.07.2016, за липень 2016р. в сумі 26161,68 грн. по терміну сплати до 22.08.2016, за серпень 2016р. в сумі 28174,99 грн. по терміну сплати до 20.09.2016, за вересень 2016р. в сумі 27675,22 грн. по терміну сплати до 20.10.2016, за жовтень 2016р. в сумі 43567,83 грн. по терміну сплати до 21.11.2016, за листопад 2016р. в сумі 59380,66 грн. по терміну сплати до 20.12.2016, за грудень 2016р. в сумі 58160,29 грн. по терміну сплати до 20.01.2017;

пп.1.4, пп.175, пп.1.6 п.16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України, несплата (неперерахування) військового збору під час виплати доходу (зарплати) в сумі 5439,14 грн., несвоєчасне перерахування до бюджету податковим агентом узгоджених сум належного до сплати військового збору в сумі 27862,09 грн. після настання граничних термінів сплати податку до бюджету, коли сума збору сплачувалась одночасно з виплатою доходу на користь платників податків;

пп.1.4, пп.175, пп.1.6 п.16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України, утриманий та не перерахований військовий збір до бюджету податковим агентом узгоджених сум належного до сплати військового збору в сумі 111,63 грн. після настання граничних термінів сплати податку до бюджету, в тому числі за листопад 2016р. в сумі 111,63 грн.;

п. 15.1 ст.15, п. 38.2 ст. 38, п. 51.1 ст. 51, п. 57.1 ст. 57 , пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, пп.168.1.1, пп. 168.1.2 п.168.1 ст. 168, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, пп. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168, пп. 168.4.7 п. 168.4 ст. 168, п. 171.1 ст. 171, п.176.2. ст. 176 ПК України, а саме: утриманий та не перерахований податок на доходи фізичних осіб до бюджету податковим агентом узгоджених сум належного до сплати податку на доходи фізичних осіб в сумі 96754,29 грн. після настання граничних термінів сплати податку до бюджету, в тому числі за вересень 2016р. в сумі 17687,21 грн., жовтень 2016р. в сумі 32967,78 грн., листопад 2016р. в сумі 46099,30 грн.;

п. 15.1 ст.15, п. 38.2 ст. 38, п. 51.1 ст. 51, п. 57.1 ст. 57 , пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, пп.168.1.1, пп. 168.1.2 п.168.1 ст. 168, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, пп. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168, пп. 168.4.7 п. 168.4 ст. 168, п. 171.1 ст. 171, п.176.2. ст. 176 ПК України, а саме: несплата (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб під час виплати доходу (зарплати), несвоєчасне перерахування до бюджету податковим агентом узгоджених сум належного до сплати податку на доходи фізичних осіб після настання граничних термінів сплати податку до бюджету, коли сума податку сплачувалась одночасно з виплатою доходу на користь платників податків, в сумі 486188,37 грн.

Суд встановив, що на підставі акта перевірки від 06.10.2017 № 1037/17-00-14-01/35132153 ГУ ДФС у Рівненській області прийнято:

1) податкове повідомлення-рішення від 13.10.2017 № , яким КП "Сарнитеплосервіс" у зв'язку з порушенням п.187.10 ст.187 ПК України на підставі п.123.1 ст.123 ПК України, згідно з пп.54.3.2 п.54.3 ст.54, п.58.1 ст.58 ПК України збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "Податок на додану вартість" на загальну суму 157393,00 грн., у тому числі за податковим зобов'язанням на 125914,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на 31479,00 грн. (а.с.12,13 т.1);

2) податкове повідомлення-рішення від 23.10.2017 № , яким КП "Сарнитеплосервіс" у зв'язку з порушенням п. 15.1 ст.15, п. 38.2 ст. 38, п. 51.1 ст. 51, п. 57.1 ст. 57 , пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, пп.168.1.1, пп. 168.1.2 п.168.1 ст. 168, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, пп. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168, пп. 168.4.7 п. 168.4 ст. 168, п. 171.1 ст. 171, п.176.2. ст. 176 ПК України, відповідно до п.126.1 ст.126, п.127.1 ст.127 ПК України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 410101,80 грн., у тому числі: за податковим зобов'язанням на 96754,29 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами)) на 286836,41 грн., сума пені відповідно до пп.129.1.3 п.129.1 ст.129 ПК України 26511,1 грн. (а.с.18, 19-20 т.1);

3) податкове повідомлення-рішення від 23.10.2017 № , яким КП "Сарнитеплосервіс" у зв'язку з порушенням пп.1.4, пп.1.5, пп.1.6 п.16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України збільшено суму грошового зобов'язання з військового збору на загальну суму 12524,48 грн., у тому числі за податковим зобов'язанням на 111,63 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами)) на 10485,66 грн., сума пені відповідно до пп.129.1.3 п.129.1 ст.129 ПК України 927,19 грн. (а.с.25 26-27 т.1);

4) податкове повідомлення-рішення від 23.10.2017 № , яким КП "Сарнитеплосервіс" у зв'язку з порушенням п.51.1 ст.51, пп. "б" п.176.2 ст.176 ПК України, на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54, п.119.2 ст.119 ПК України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 510,00 грн. (а.с.30,31 т.1).

Також з матеріалів справи встановлено, що ГУ ДФС у Рівненській області були прийняті рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 23.10.2017 № та № , які, зокрема, були оскаржені КП "Сарнитеплосервіс" 03.11.2017 до ДФС України (а.с.89-95 т.1). За результатами розгляду скарги платника податків ДФС України прийнято рішення від 01.12.2017 № 28282/6/99-99-11-02-02-25, в якому вказано про помилковість здійсненого розрахунку пені в сумі 2419,81 грн. за період з 10.10.2016 по 13.12.2016, а також про прийняття рішень не за встановленою формою. Відтак, скаргу платника податків було задоволено частково, спірні рішення скасовано та зобов'язано ГУ ДФС у Рівненській області винести рішення з урахуванням висновків ДФС України (а.с.96-98 т.1).

Суд встановив, що на підставі акта перевірки від 06.10.2017 №1037/17-00-14-01/35132153, рішення ДФС України про результати розгляду скарги від 01.12.2017 №28282/6/99-99-11-02-02-25 ГУ ДФС у Рівненській області прийнято:

5) рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 07.12.2017, яким КП "Сарнитеплосервіс" за період з 22.06.2016 до 28.02.2017 застосовано штраф у розмірі 54670,95 грн. (20%) та нараховано пеню у розмірі 13575,78 грн. (0,1% суми недоїмки) (а.с.32, 33-34 т.1).

Також суд встановив, що на підставі наказу від 22.09.2017 № 1446 та направлення №1324/17-00-13-10 від 22.09.2017 уповноваженою особою ГУ ДФС у Рівненській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку КП "Сарнитеплосервіс" з питань дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору, державного мита за період з 01.01.2017 по 30.06.2017, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 30.06.2017.

Результати документальної позапланової перевірки оформлені актом від 06.10.2017 №1050/17-00-13-10/35132153 (далі - акт перевірки від 06.10.2017 №1050/17-00-13-10/35132153) (а.с.194-209 т.2), згідно з висновками якого встановлено порушення:

п.51.1 ст.51, пп. "б" п.176.2 ст.176 ПК України, розділ ІІІ Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку" в редакції, затвердженій наказом Міністерства доходів і зборів України від 21.01.2014 № 49, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.02.2014 за № 228/25005, в редакції, затвердженій наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за № 111/26556, по яких встановлено подання податкових розрахунків за формою 1-ДФ не в повному обсязі, з недостовірними відомостями та з помилками, а саме: за 1-2 квартали 2017р.;

п.1 ч.2 ст.6, абз. 1 ч.8 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в результаті чого платником порушувалися строки сплати єдиного внеску, нарахованого роботодавцем на суми заробітної плати, а саме: несвоєчасна сплата ЄСВ за січень 2017р. в сумі 66943,48 грн. по терміну сплати до 20.02.2017, за лютий 2017р. в сумі 26723,80 грн. по терміну сплати до 20.03.2017, за березень 2017р. в сумі 29361,14 грн. по терміну сплати до 20.04.2017;

пп.1.4, пп.1.5, пп.1.6 п.16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України, а саме: несплата (неперерахування) військового збору під час виплати доходу (зарплати), несвоєчасне перерахування до бюджету податковим агентом узгоджених сум належного до сплати військового збору в сумі 8352,39 грн. після настання граничних термінів сплати податку до бюджету;

пп.1.4, пп.1.5, пп.1.6 п.16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України, утриманий та не перерахований військовий збір до бюджету податковим агентом узгоджених сум належного до сплати збору в сумі 3426,89 грн. після настання граничних термінів сплати податку до бюджету, в тому числі за квітень 2017 року в сумі 1980,02 грн., за травень 2017р. в сумі 1446,87 грн.;

п. 15.1 ст.15, п. 38.2 ст. 38, п. 51.1 ст. 51, п. 57.1 ст. 57 , пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, пп.168.1.1, пп. 168.1.2 п.168.1 ст. 168, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, пп. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168, пп. 168.4.7 п. 168.4 ст. 168, п. 171.1 ст. 171, п.176.2. ст. 176 ПК України, а саме: утриманий та не перерахований податок на доходи фізичних осіб до бюджету податковим агентом узгоджених сум належного до сплати податку на доходи фізичних осіб в сумі 100093,13 грн. після настання граничних термінів сплати податку до бюджету, в тому числі за лютий 2017р. в сумі 6628,61 грн., березень 2017р. в сумі 43963,67 грн., квітень 2017р. в сумі 34194,87 грн., травень 2017р. в сумі 15305,987 грн.;

п. 15.1 ст.15, п. 38.2 ст. 38, п. 51.1 ст. 51, п. 57.1 ст. 57 , пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, пп.168.1.1, пп. 168.1.2 п.168.1 ст. 168, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, пп. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168, пп. 168.4.7 п. 168.4 ст. 168, п. 171.1 ст. 171, п.176.2. ст. 176 ПК України, а саме: несплата (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб під час виплати доходу (зарплати), несвоєчасне перерахування до бюджету податковим агентом узгоджених сум належного до сплати податку на доходи фізичних осіб після настання граничних термінів сплати податку до бюджету, коли сума податку сплачувалась одночасно з виплатою доходу на користь платників податків, в сумі 202337,94 грн.

Суд встановив, що ГУ ДФС у Рівненській області на підставі акта перевірки від 06.10.2017 №1050/17-00-13-10/35132153 прийнято:

6) податкове повідомлення-рішення від 23.10.2017 № , яким КП "Сарнитеплосервіс" у зв'язку з порушенням п. 15.1 ст.15, п. 38.2 ст. 38, п. 51.1 ст. 51, п. 57.1 ст. 57 , пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, пп.168.1.1, пп. 168.1.2 п.168.1 ст. 168, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, пп. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168, пп. 168.4.7 п. 168.4 ст. 168, п. 171.1 ст. 171, п.176.2. ст. 176 ПК України, відповідно до п.126.1 ст.126, п.127.1 ст.127 ПК України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 251257,74 грн., у тому числі за податковим зобов'язанням на 100093,43 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами)) на 142623,62 грн., сума пені відповідно до пп.129.1.3 п.129.1 ст.129 ПК України в сумі 8540,69 грн. (а.с.21, 22 т.1);

7) податкове повідомлення-рішення від 23.10.2017 № , яким КП "Сарнитеплосервіс" у зв'язку з порушенням пп.1.4, пп.1.5, пп.1.6 п.16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України збільшено суму грошового зобов'язання з військового збору на загальну суму 8561,00 грн., у тому числі за податковим зобов'язанням на 3426,89 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами)) на 4900,42 грн., сума пені відповідно до пп.129.1.3 п.129.1 ст.129 ПК України 233,69 грн. (а.с. 23,24 т.1);

8) податкове повідомлення-рішення від 23.10.2017 № , яким у зв'язку з порушенням п.51.1 ст.51, пп. "б" п.176.2 ст.176 ПК України, на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54, п.119.2 ст.119 ПК України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 1020,00 грн. (а.с.28,29 т.1).

Також суд встановив, що ГУ ДФС у Рівненській області на підставі акта перевірки від 06.10.2017 №1050/17-00-13-10/35132153 та рішення ДФС України про результати розгляду скарги № 28282/6/99-99-11-02-02-25 від 01.12.2017 було прийнято:

9) рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 07.12.2017, яким КП "Сарнитеплосервіс" застосовано штраф у розмірі 24005,74 грн. за період з 21.02.2017 до 27.09.2017 та нараховано пеню у розмірі 3040,89 грн. (а.с.37,35-36 т.1).

Позивач використав процедуру адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення від 13.10.2017 № по податку на додану вартість, подавши скаргу до ДФС України від 25.10.2017 (а.с.81-83 т.1).

ДФС України рішенням про результати розгляду скарги від 14.12.2017 № 29995/6/99-99-1101-01-25 залишила без змін податкове повідомлення-рішення від 13.10.2017 №, а скаргу платника податків - без задоволення (а.с.84-88 т.1).

Також КП "Сарнитеплосервіс" подавало скаргу до ДФС України від 03.11.2017 на податкові повідомлення-рішення від 23.10.2017 № , № , №, № , № , № (а.с.89-95 т.1).

ДФС України рішенням про результати розгляду скарги від 28.12.2017 № 31888/6/99-99-11-02-01-15 податкові повідомлення-рішення від 23.10.2017 № , №, №, № , № , № залишила без змін, а скаргу платника податків - без задоволення (а.с.99-104 т.1).

Не погодившись з податковими повідомленнями-рішеннями та рішеннями про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, КП "Сарнитеплосервіс" звернулось з позовом до адміністративного суду.

За приписами частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржені рішення контролюючого органу на відповідність критеріям правомірності, встановленим ч.2 ст.2 КАС України, суд встановив та врахував таке.

1) Щодо збільшення податкового зобов'язання з податку на додану вартість.

Як встановлено з акта перевірки від 06.10.2017 № 1037/17-00-14-01/35132153, відзиву на позов та пояснень представника відповідача в судовому засіданні, контролюючий орган встановив, що КП "Сарнитеплосервіс", застосовуючи до визначення податкових зобов'язань у період з 01.01.2014 по 31.12.2016 пункт 187.10 ст.187 ПК України, не застосовує його до визначення податкового кредиту за відповідний період. Відтак, відповідач дійшов висновку, що КП "Сарнитеплосервіс" на порушення п.187.10 ст.187 ПК України було невірно розраховано відсотки при формуванні податкового кредиту по операціях, проведених з НАК "Нафтогаз України" (газ) на суму 86652,00 грн., ДП "Сарненський лісгосп" (дрова) на суму 67318,00 грн., ДП "Володимирецький держспецлісгосп" (дрова) на суму 2582,00 грн., ПАТ "АЕС Рівнеобленерго" (електроенергія) на суму 9755,00 грн., ПП "Леола-2" (вугілля кам'яне) на суму 7452,00 грн., ССОК "Кузьмівський" (дрова) на суму 11765,00 грн., ПП "Західпроменерго" (напівбрикети торфяні) на суму 27042,00 грн., внаслідок чого було завищено податковий кредит на загальну суму 212 566,00 грн.

При цьому в акті перевірки зазначено, що перерахунок податкового кредиту відповідно до п.187.10 ст.187 ПК України по операціях з наведеними вище контрагентами наведено в таблиці № 20 (розділ 3.1.2.2 акта перевірки, а.с.49 т.1).

Суд враховує, що за приписами п.198.2 ст.198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в досліджуваній частині, позивач покликається на правомірність формування податкового кредиту з ПДВ за операціями з придбання товарів від вищевказаних контрагентів в перевіреному періоді та вказує на фактичне отримання у відповідних періодах придбаних товарів (дрова паливні, вугілля кам'яне, природний газ, електроенергія, напівбрекети торфяні). Фактичне отримання товару відповідає встановленим обставинам справи, підтверджене дослідженими судом товарно-транспортними накладними, видатковими накладними та специфікаціями-накладними (а.с.105-250 т.1, 1-126 т.2, 27-110 т.3). При цьому, ні в акті перевірки, ні у відзиві, ні в поясненнях у судовому засіданні відповідач не заперечує фактичного одержання товару позивачем від контрагентів-постачальників.

Дослідженням додатку 20 до акта перевірки від 06.10.2017 № 1037/17-00-14-01/35132153 встановлено, що контролюючий орган по операціях, проведених позивачем з вказаними вище контрагентами, виходячи з загального обсягу постачання, визначив відсоток послуг, що реалізуються бюджетним організаціям та населенню, та відсоток послуг, що реалізуються госпрозрахунковим підприємствам, з урахуванням якого визначив суму ПДВ, яку необхідно включити до податкового кредиту (а.с.232-235 т.2).

Суд враховує, що відповідно до п.187.10 ст.187 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платники податку, які постачають теплову енергію, природний газ (крім скрапленого), надають послуги з транспортування та/або розподілу природного газу, водопостачання, водовідведення чи послуги, вартість яких включається до складу квартирної плати чи плати за утримання житла, фізичним особам, бюджетним установам, не зареєстрованим як платники податку, а також житлово-експлуатаційним конторам, квартирно-експлуатаційним частинам, об'єднанням співвласників багатоквартирних будинків, іншим платникам податку, які здійснюють збір коштів від зазначених покупців з метою подальшого їх перерахування продавцям таких товарів (надавачам послуг) у рахунок компенсації їх вартості, визначають дату виникнення податкових зобов'язань та податкового кредиту за касовим методом.

За визначенням, наведеним в пп. 14.1.266 п.14.1 ст.14 ПК України, касовий метод для цілей оподаткування згідно з розділом V цього Кодексу - метод податкового обліку, за яким дата виникнення податкових зобов'язань визначається як дата зарахування (отримання) коштів на банківський рахунок (у касу) платника податку або дата отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів (послуг), а дата виникнення права на податковий кредит визначається як дата списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або дата надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів (послуг).

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основний вид діяльності КП "Сарнитеплосервіс" 35.30 за КВЕД: постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.

Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача, що КП "Сарнитеплосервіс" як теплопостачаюче підприємство відповідно до приписів п.187.10 ст.187 ПК України повинно було формувати податковий кредит за касовим методом на дату списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або дату надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів (послуг).

Для такого платника податку факт настання першої події - отримання товарів/послуг (п.198.2 ст.198 ПК України) не може слугувати підставою формування податкового кредиту без урахування вимог спеціальної норми п.187.10 ст.187 ПК України, якою регламентовано визначення за касовим методом як податкових зобов'язань, так і податкового кредиту.

Суд зазначає, що у випадку формування податкового кредиту за касовим методом отримана податкова накладна, оплата по якій здійснюється у різних податкових періодах, включається до реєстру отриманих податкових накладних на кожну дату списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або надання інших видів компенсацій вартості поставлених товарів (послуг).

Однак, суд не може погодитись з твердженням відповідача, що у разі якщо кошти товари / послуги виготовлені та / або отримані, призначені для часткового використання в операціях, база оподаткування яких частково визначається за касовим методом, а частково - за методом першої з подій, розподіл податкового кредиту здійснюється пропорційно обсягу постачання у звітному періоді товарів / послуг за касовим методом до загального обсягу постачання.

Так, дослідженням додатку 20 до акта перевірки (а.с.232-235 т.2) встановлено, що розмір визначених відповідачем сум завищення податкового кредиту розрахований пропорційно до обсягу постачання у звітному періоді товарів/послуг за касовим методом до загального обсягу постачання.

Суд зазначає, що питання пропорційного віднесення сум податку до податкового кредиту врегульовано положеннями статті 199 ПК України.

У пункті 199.1 статті 199 ПК України закріплено, що у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях.

Отже таке віднесення сум податку до податкового кредиту передбачено для кредиту, який виникає у зв'язку з придбанням товарів / послуг і їх використання у оподатковуваних та неоподатковуваних операціях.

У спірних правовідносинах всі операції позивача підлягали оподаткуванню.

Різні методи податкового обліку не покладають на платника податків обов'язку із пропорційного віднесення сум податку до податкового кредиту.

Таким чином, суд вважає, що застосований контролюючим органом алгоритм розрахунку податкового кредиту не передбачений чинним податковим законодавством, а відтак спірне податкове зобов'язання з податку на додану вартість не може бути визнане обґрунтованим.

Окрім цього, суд враховує, що відповідно до пункту 2 розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 р. за № 1300/27745 (далі - Порядок № 727), акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (пункт 3 розділу ІІ Порядку № 727).

В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (пункт 4 розділу ІІ Порядку № 727).

Факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб'єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів (пункт 5 розділу ІІ Порядку № 727).

Всупереч наведеному, акт від 06.10.2017 № 1037/17-00-14-01/35132153 в частині встановленого порушення порядку формування податкового кредиту не містить покликань на жоден первинний документ бухгалтерського обліку платника податків, на регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, не встановлені та не відображені відомості щодо податкових накладних, які слугували підставою для формування спірного податкового кредиту, не встановлені дати списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або надання інших видів компенсацій вартості поставлених товарів (послуг).

На означені недоліки при оформленні акта документальної перевірки платник податків звертав увагу контролюючого органу під час процедури адміністративного оскарження, однак такі аргументи залишились поза увагою відповідача та жодним чином не спростовані під час судового розгляду.

Суд не може перебирати на себе повноваження контролюючого органу та встановлювати під час судового розгляду справи фактичні обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які не були встановлені під час документальної перевірки.

Відповідно до статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 76 КАС України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В ході судового розгляду адміністративної справи відповідач не виконав процесуального обов'язку доказування та не підтвердив належними й допустимими доказами порушення позивачем п.187.10 ст.187 ПК України, що виключає збільшення податкового зобов'язання з податку на додану вартість та застосування штрафних (фінансових) санкцій. Відтак, суд дійшов висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення від 13.10.2017 № та наявність підстав для його скасування, а тому адміністративний позов в цій частині вимог слід задовольнити.

2) Перевіряючи правомірність збільшення податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, суд враховує такі норми права.

Пунктами 38.1 та 38.2 ст.38 ПК України встановлено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Згідно з пп.14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 ПК України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Згідно з пп.168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Підпунктом 168.4.7 п.168.4 ст.168 ПК України встановлено, що відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе юридична особа або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід.

А згідно з п.171.1 ст.171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

За приписами абз. а) п.176.2 ст.176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Щодо грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, визначених податковим повідомленням-рішенням № від 23.10.2017, суд зазначає таке.

Як встановлено з розділу 3.4.2.2 акта документальної планової перевірки від 06.10.2017 № 1037/17-00-14-01/35132153 КП "Сарнитеплосервіс" утриманий та не перерахований податок на доходи фізичних осіб до бюджету в сумі 96754,29 грн. після настання граничних термінів сплати податку до бюджету, в тому числі: за вересень 2016р. в сумі 17687,21 грн., жовтень 2016р. в сумі 32967,78 грн., листопад 2016р. в сумі 46099,30 грн. (а.с.62 т.1).

Обумовлена сума 96754,29 грн. утриманого, але не перерахованого ПДФО, за період вересень-листопад 2016р. відображена в Реєстрі № 1 акта перевірки (а.с.65-66 т.1), відображена в розрахунку податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій (а.с.19 т.1) та зазначена в спірному податковому повідомленні-рішення № від 23.10.2017 як сума податкового зобов'язання до сплати, визначена за результатами перевірки. При цьому, згідно з актом перевірки та наданими відповідачем поясненнями, заробітна плата працівникам позивача за період вересень-листопад 2016р. з порушенням встановлених термінів була виплачена, що позивачем не заперечується.

Будь-які доводи щодо неправомірності визначення основної суми податкового зобов'язання з ПДФО в розмірі 96754,29 грн. позивачем при зверненні до суду з позовом наведені не були. Представник позивача в судовому засіданні визнав обґрунтованість визначення вказаної суми податкового зобов'язання контролюючим органом, вказавши на об'єктивну неможливість її сплати до бюджету платником податку у зв'язку з тим, що його рахунки в банківських установах були арештовані державними виконавцями на виконання судового рішення.

Суд зазначає, що за визначенням, наведеним в п.6.1 ст.6 ПК України, податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, застосування у встановленому порядку до платника податків заходів примусового виконання судового рішення щодо стягнення заборгованості не звільняє такого платника податків від обов'язку сплати до бюджету податкових зобов'язань в порядку та строки, встановлені Податковим кодексом України.

Більш того, суд зауважує, що за встановлених в ході судового розгляду обставин позивач в перевірених періодах здійснював виплату заробітної плати працівникам та перераховував до бюджету ПДФО з порушенням встановлених строків, що спростовує доводи позивача про неможливість здійснення відповідних платежів через блокування банківських рахунків. При цьому в акті позапланової документальної перевірки від 06.10.2017 № 1050/17-00-13-10/35132153 відображена інформація щодо рахунків позивача в банках та інших фінансових установах (а.с.195-196 т.2), з яких не всі перебували під арештом згідно з постановами державних виконавців (а.с.127-132 т.2).

Таким чином, наведені аргументи позивача не спростовують правильності визначеної суми податкового зобов'язання та не дають суду підстав для його скасування.

За таких обставин суд дійшов висновку про правомірність податкового повідомлення-рішення № від 23.10.2017 в частині основного зобов'язання з ПДФО в сумі 96754,29 грн.

Як зазначено в податковому повідомленні-рішенні № від 23.10.2017, штрафні (фінансові) санкції були застосовані контролюючим органом на підставі ст.126, п.127.1 ст.127 ПК України.

Суд враховує, що відповідно до п.126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до п.127.1 ст.127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, -

тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, -

тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Суд при вирішенні даної справи враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 28.08.2018 у справі № 812/916/17 (К/9901/47118/18), відповідно до якої статтею 127 ПК України встановлено міру відповідальності, яка покладається на платника податків, у тому числі і на податкового агента, саме за ненарахування, неутримання та/або несплату податків до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при цьому розмір штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) залежно від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, утримання чи сплата податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Натомість, коли мають місце нарахування, однак несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов'язання протягом строків, передбачених ПК України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до ст. 126 вказаного Кодексу. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати, а не від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу.

Тобто, у разі якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов'язання протягом строків, передбачених Податковим кодексом України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 Податкового кодексу України, а у разі якщо нарахування, сплата та утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу, платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 127 Податкового кодексу України.

В цьому ж рішенні Верховний Суд також звернув увагу на те, що у разі проведення нарахувань податку на доходи фізичних осіб на момент виплати такого доходу платник податків (податковий агент) не може нести відповідальність, передбачену ст.127 Податкового кодексу України. Несвоєчасна сплата (перерахування) є підставою для відповідальності, передбаченої ст.126 Податкового кодексу України.

З урахуванням наведеної правової позиції та встановлених судом фактичних обставин справи, суд зазначає, що в разі встановлення під час документальної планової перевірки факту не перерахування позивачем податку на доходи фізичних осіб до бюджету в сумі 96754,29 грн. після настання граничних термінів сплати податку до бюджету за період вересень-листопад 2016 року, були наявними підстави для застосування штрафних санкцій в порядку, передбаченому п.127.1 ст.127 ПК України.

Оскільки в попередніх податкових періодах аналогічне порушення встановлене не було, відтак правомірним було б застосування штрафу на підставі п.127.1 ст.127 ПК України в розмірі:

25 відсотків суми податку, що підлягає сплаті до бюджету за вересень 2016 року (17687,21 х 25% = 4421,80 грн.),

50% - за жовтень 2016 року (32967,78 х 50% = 16483,89 грн.),

75% - за листопад 2016 року (46099,3 х 75 % = 34574,48 грн.), всього на суму 55480,17 грн.

Разом з тим, судом встановлено, що контролюючий орган за неперерахування утриманого податку до бюджету за вересень-листопад 2016р. застосував до позивача штраф в розмірі 75% за кожний з періодів, в яких не було сплачено ПДФО до бюджету, на загальну суму 72565,73 грн. (а.с.19 т.1).

Таким чином, контролюючим органом правомірно застосовано до позивача суму штрафу за ст.127 ПК України в сумі 55480,17 грн. та завищено в сумі 17085,56 грн. за період вересень-листопад 2016р. (72565,73 - 55480,17 = 17085,56).

Окрім цього, за висновками планової документальної перевірки КП "Сарнитеплосервіс" встановлено несплату (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб під час виплати доходу (зарплати), несвоєчасне перерахування до бюджету податковим агентом узгоджених сум належного до сплати податку на доходи фізичних осіб після настання граничних термінів сплати податку до бюджету, коли сума податку сплачувалась одночасно з виплатою доходу на користь платника податків в сумі 486188,37 грн. (а.с.66 т.1).

Суд підкреслює, що в Реєстрі № 1 розділу 3.4.2.2 акта перевірки від 06.10.2017 №1037/17-00-14-01/35132153 сума 486188,37 грн. зазначена в колонці "Несвоєчасна сплата" (а.с.62-66 т.1). Відтак, суд вважає, що несвоєчасна сплата (перерахування) є підставою для відповідальності, передбаченої ст.126 ПК України.

Суд зазначає, що в розрахунку податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій відсутнє розмежування сум штрафних санкцій, нарахованих відповідно до ст.127 та ст.126 ПК України. На вимогу суду представник відповідача в судовому засіданні надав письмове пояснення з розрахунком штрафних (фінансових) санкцій від 16.10.2018 (а.с.122-127 т.3), дослідженням якого встановлено, що за перевірений період контролюючим органом було нараховано позивачу штрафні (фінансові) санкції як на підставі ст.126, так і ст.127 ПК України.

Виходячи з проаналізованих вище фактичних обставин справи, за перевірений період (до вересня 2016р.) суд вважає наявними підстави для застосування до КП "Сарнитеплосервіс" штрафних (фінансових) санкцій на підставі п.126.1 ст.126 ПК України, залежно від часу затримки сплати податкового зобов'язання, в загальній сумі 15957,47 грн. (сума штрафних санкцій, застосованих на підставі ст.126 ПК України, про що зазначено відповідачем в розрахунку штрафних санкцій, а.с.124-125 т.3). Решта сума штрафних санкцій відповідно до ст.127 ПК України застосована контролюючим органом неправомірно.

За встановлених обставин, за результатами перевірки правомірності податкового повідомлення-рішення від 23.10.2017 № в частині штрафних (фінансових) санкцій в загальній сумі 286836,41 грн. суд дійшов висновку про правомірність штрафної (фінансової) санкції в сумі в сумі 55480,17 грн. за ст.127 ПК України, в сумі 15957,47 грн. за ст.126 ПК України, разом в сумі 71437,64 грн., та відсутність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення в цій частині.

Суд вважає безпідставним застосування штрафних (фінансових) санкцій за ст.127 ПК України в загальній сумі 215398,77 грн., відтак спірне податкове повідомлення-рішення в цій частині є протиправним та підлягає скасуванню.

Також суд встановив, що податковим повідомленням-рішенням від 23.10.2017 № позивачу нараховано пеню відповідно до пп.129.1.3 п.129.1 ст.129 ПК України в сумі 26511,1 грн. на підставі акта документальної планової перевірки від 06.10.2017 №1037/17-00-14-01, який охоплював перевірений період з 01.01.2014 по 31.12.2016. Разом з тим, в дослідженому судом розрахунку пені вказано, що пеня нарахована також за періоди 2017 року, включно по 02.11.2017, тобто поза межами перевіреного періоду, що свідчить про помилковість нарахування пені.

Відповідно до пп.129.1.3 п.129.1 ст.129 ПК України нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми податкового зобов'язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання.

Згідно з абз.2 п.129.4 ст.129 ПК України на суми грошового зобов'язання, визначеного підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), нараховується пеня за кожний календарний день прострочення у його сплаті, включаючи день погашення, із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Факт порушення позивачем строків сплати до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб в перевіреному періоді підтверджений матеріалами справи та не заперечується платником податків. Представник позивача в судовому засіданні погодився з наявністю підстав для нарахування за наслідками документальної перевірки пені за несвоєчасну сплату до бюджету ПДФО, однак вказав на наявність підстав для припинення її нарахування після 07.06.2016 (а.с.236-237 т.2).

Суд встановив, що ухвалою Господарського суду Рівненської області від 07.06.2016 у справі № 918/199/16 порушено провадження у справі про банкрутство КП "Сарнитеплосервіс" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (а.с.238-241 т.2).

Відповідно до частин першої, другої статті 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" N 2343-XII від 14.05.1992 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.

За приписами частини третьої статті 19 цього Закону протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах;

забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій;

не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;

зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію;

не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Згідно з частиною п'ятою статті 19 цього Закону дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов'язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Судом достеменно встановлено, що Сарненська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Рівненській області була конкурсним кредитором КП "Сарнитеплосервіс" в господарській справі про банкрутство № 918/199/16 (а.с.11-17 т.3).

Суд зазначає, що предметом регулювання Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

При цьому згідно з п.1.1 ст.1 ПК України Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відтак, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не регулює питань щодо відповідальності платника податків за порушення податкового законодавства.Тому спеціальною правовою нормою, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, є пп. 129.3.3 п.129.3 ст.129 ПК України, відповідно до якого нарахування пені закінчується: у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України).

За наведеного, суд не приймає доводи відповідача, які ґрунтуються на положеннях Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", та погоджується з доводами позивача щодо неправомірності нарахування пені після 07.06.2016 - дня запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів, на загальну суму 20902,73 грн.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 23.10.2017 № в частині пені в сумі 5608,37 грн. є правомірним, підстави для його скасування відсутні; в частині пені в сумі 20902,73 грн. підлягає скасуванню.

Щодо грошових зобов'язань, визначених податковим повідомленням-рішенням від 23.10.2017 № суд зазначає таке.

Як встановлено з розділу 3.2.2 акта позапланової документальної перевірки від 06.10.2017 № 1050/17-00-13-10/35132153, відзиву на позов та пояснень представника відповідача в судовому засіданні, контролюючим органом встановлено утриманий та не перерахований податок на доходи фізичних осіб в сумі 100093,13 грн. після настання граничних термінів сплати податку до бюджету, в тому числі за лютий 2017р. в сумі 6628,61 грн., березень 2017р. в сумі 43963,67 грн., квітень 2017р. в сумі 34194,87 грн., травень 2017р. в сумі 15305,98 грн. (а.с.200 т.2).

Представник позивача в судовому засіданні визнав, що сума не сплаченого до бюджету ПДФО в розмірі 100093,13 грн. встановлена документальною перевіркою вірно і платником податків не заперечується.

Відтак, суд вважає, що сума податкового зобов'язання в розмірі 100093,13 грн. визначена в податковому повідомленні-рішення від 23.10.2017 № правомірно. Наведені позивачем доводи щодо неможливості її своєчасної сплати до бюджету у зв'язку з блокуванням рахунків у банківських установах, проаналізовані вище по тексту судового рішення, не дають суду підстав для його скасування, а тому позов в цій частині вимог до задоволення не підлягає.

Також документальною перевіркою встановлена несплата (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб під час виплати доходу (зарплати), несвоєчасне перерахування до бюджету податковим агентом узгоджених сум належного до сплати податку на доходи фізичних осіб після настання граничних термінів сплати податку до бюджету, коли сума податку сплачувалась одночасно з виплатою доходу на користь платників податків, в сумі 202337,94 грн. (а.с.201 т.2).

З огляду на проаналізовані вище по тексту судового рішення положення ПК України, у зв'язку зі встановленими порушеннями у контролюючого органу були наявними підстави для застосування до позивача штрафних санкцій як за ст.126, так і за ст.127 ПК України.

Суд встановив, що згідно з розрахунком штрафних фінансових санкцій до податкового повідомлення-рішення (а.с.22 т.1) та розрахунку, наданого представником відповідача на вимогу суду (а.с.126-127 т.3), на суму податкового зобов'язання, не сплаченого до бюджету, контролюючим органом нараховано штрафні (фінансові) санкції на підставі ст.127 ПК України в розмірі 75%, що суд вважає правомірним, з урахуванням фактів несплати податку до бюджету в попередніх періодах, встановлених актом планової документальної перевірки від 06.10.2017 №1037/17-00-14-01/35132153.

Таким чином, суд вважає обґрунтованим застосування до КП "Сарнитеплосервіс" штрафних (фінансових) санкцій на підставі ст.127 ПК України в розмірі:

6628,61 х 75% = 4971,46 грн.,

43963,97 х 75% = 32972,98 грн.,

34194,87 х 75% = 25646,15 грн.,

15305,98 х 75% = 11479,49 грн.,

на загальну суму 75070,08 грн. Відтак, податкове повідомлення-рішення в означеній частині правомірним, підстави для його скасування відсутні, в задоволенні позову в цій частині вимог слід відмовити.

Також штрафні (фінансові) санкції застосовані до КП "Сарнитеплосервіс" за несвоєчасне перерахування ПДФО до бюджету, а відтак підлягала застосуванню ст.126 ПК України. Дослідженням наданого відповідачем розрахунку встановлено, що на підставі ст.126 ПК України застосовано штраф на суму 1000,00 грн. за несвоєчасне перерахування 08.02.2017 ПДФО по строку перерахування 30.01.2017, 10% від суми несвоєчасної сплати з урахуванням кількості днів затримки, що відповідає вимогам податкового закону, а відтак є правомірним.

Решта штрафних (фінансових) санкцій застосована до позивача за ст.127 ПК України, що не відповідає складу виявленого правопорушення (несвоєчасна сплату ПДФО) в загальній сумі 66553,54 грн., а відтак податкове повідомлення-рішення в цій частині є протиправним та підлягає скасуванню.

Нараховану податковим повідомленням-рішенням пеню в сумі 8540,69 грн., починаючи з 31.01.2017, тобто після 07.06.2016, суд вважає неправомірною в силу пп.129.3.3 п.129.3 ст.129 ПК України, а тому в цій частині податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Також, на підставі акта планової документальної перевірки від 06.10.2017 № 1037/17-00-14-01 та акта позапланової документальної перевірки від 06.10.2017 № 1050/17-00-13-10 до КП "Сарнитеплосервіс" застосовані штрафні (фінансові) санкції за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами" на підставі п.119.2 ст.119 ПК України.

При цьому, перевіркою дотримання позивачем обов'язків щодо подання Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1ДФ) порушень не встановлено.

Відповідно до п.119.2 ст.119 ПК України неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов'язань платника податку та/або до зміни платника податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 1020 гривень.

В періодах, охоплених документальною перевіркою, порядок заповнення і подання контролюючому органу Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку відповідно до вимог статті 51 глави 2, підпункту 70.16.1 пункту 70.16 статті 70 глави 6 розділу II, підпункту "б" пункту 176.2 статті 176 розділу IV Податкового кодексу України, був регламентований Порядком заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 21.01.2014 № 49, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 5 лютого 2014 р. за № 228/25005, та в редакції, затвердженій наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 № 111/26556.

Документальними плановою та позаплановою перевіркою встановлено, що на порушення вимог Податкового кодексу України та Порядку, у податкових розрахунках за 1-4 квартали 2014 року, 1-4 квартали 2015 року, 1-4 квартали 2016 року, 1-2 квартали 2017 року, зазначений КП "Сарнитеплосервіс" розмір перерахованого податку на доходи фізичних осіб відповідно до графи 4а в податковому розрахунку не відповідає фактичному перерахуванню податку на доходи фізичних осіб відповідно до графи 4 податкового розрахунку (а.с.61 т.1, а.с.199 т.2).

Вказані висновки контролюючого органу не підтверджені жодними розрахунками, фактична недостовірність податкової звітності платника податків в актах документальних перевірок не описана, розбіжність в цифровому вираженні за даними платника податків та даними документальних перевірок в актах не відображена, що вказує на невідповідність актів документальних перевірок в означеній частині Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 р. за № 1300/27745.

Таким чином, акти перевірки від 06.10.2017 № 1037/17-00-14-01 та № 1050/17-00-13-10 не підтверджують факту виявленого порушення.

Окрім цього, суд зауважує, що Порядком заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, установлено, що в графі 4а "Сума нарахованого податку" відображається сума податку, нарахованого та утриманого з доходу, нарахованого платнику податку згідно із законодавством. У графі 4 "Сума перерахованого податку" відображається фактична сума перерахованого податку до бюджету.

Таким чином, контролюючий орган необґрунтовано порівнював відомості графи 4а (щодо розміру перерахованого податку) та графи 4 (щодо розміру фактично перерахованого податку), позаяк в графі 4а підлягає відображенню сума нарахованого податку.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про неправомірність податкових повідомлень-рішень від 23.10.2017 № на суму штрафу 510,00 грн. та від 23.10.2017 № на суму штрафу 1020,00 грн., які підлягають скасування, а позов в цій частині слід задовольнити.

3) Перевіряючи правомірність донарахування податкового зобов'язання з військового збору, суд враховує такі норми права.

Відповідно до п.16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Згідно з п.1.1 вказаного пункту платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Пунктом 1.2 п.16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України встановлено, що об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Згідно з п.1.3 п.16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Відповідно до п.1.4 п.16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідно до п.1.5 п.16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Пунктом 1.6 п.16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України встановлено, що платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Актом документальної планової перевірки від 06.10.2017 №1037/17-00-14-01 встановлено утриманий та не перерахований військовий збір до бюджету податковим агентом за листопад 2016 року в сумі 111,63 грн.

Зазначене порушення не заперечується КП "Сарнитеплосервіс", що підтвердив представник позивача в судовому засіданні.

Відтак, сума основного зобов'язання в розмірі 111,63 грн. визначена контролюючим органом в податковому повідомленні-рішенні від 23.10.2017 № правомірно і підстави для її скасування відсутні.

Також встановлено несплату (неперерахування) військового збору під час виплати доходу (зарплати) в сумі 5439,14 грн. та несвоєчасне перерахування до бюджету податковим агентом узгоджених сум належного до сплати військового збору в сумі 27862,09 грн. після настання граничних термінів сплати податку до бюджету, коли сума збору сплачувалась одночасно з виплатою доходу на користь платників податків. Факти несвоєчасної сплати до бюджету військового збору та їх суми, встановлені контролюючим органом, платник податків не заперечує.

З огляду на виявлені контролюючим органом порушення, наявні підстави для застосування до платника податків штрафних санкцій відповідно до ст.126 та ст.127 ПК України.

Суд зазначає, що розрахунок штрафних санкцій до податкового повідомлення-рішення від 23.10.2017 № на загальну суму 10485,66 грн. не містить розмежування підстав застосованих штрафних (фінансових) санкцій (а.с.26 т.1). Натомість, в наданому в ході судового розгляду справи представником відповідача розрахунку таке розмежування виконане, однак без жодного обґрунтування (а.с.114 т.3).

Враховуючи, що документальною перевіркою встановлено один факт неперерахування до бюджету військового збору в сумі 111,63 грн., суд вважає, що на підставі п.127.1 ст.127 ПК України підлягає застосуванню штраф в розмірі 25% несплаченого зобов'язання в сумі 27,91 грн., а не 75% в сумі 83,73 грн., як застосовано контролюючим органом. Відтак, штрафна санкція в сумі 55,81 грн. (83,72 - 27,91) є необґрунтованою.

У всіх інших випадках контролюючим органом встановлено, що військовий збір до бюджету позивачем було сплачено, однак з порушенням встановлених термінів, позаяк дати такого перерахування відображені як в реєстрі № 2 акта перевірки (а.с.76-78 т.1), так і в розрахунку, наданому представником відповідача. За несвоєчасну сплату збору до бюджету підлягає застосуванню штраф на підставі ст.126 ПК України, з урахуванням терміну затримки. Таким вимогам відповідає нарахування штрафної санкції в сумі 3360,08 грн. (999,63 + 2360,45). Решта штрафу в сумі 7041,86 (398,26 + 1409,87 +5233,73) є неправомірною, оскільки застосована на підставі п.127.1 ст.127 ПК України, що не відповідає складу виявленого правопорушення.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 23.10.2017 № в частині штрафних (фінансових) санкцій є правомірним в сумі 3387,99 грн. (27,91 + 3360,08), підстави для його скасування відсутні, відповідно, позов задоволенню не підлягає. В сумі штрафу 7097,67 грн. податкове повідомлення-рішення є неправомірним та підлягає скасуванню, а позов в цій частині вимог слід задовольнити.

Цим же податковим повідомленням-рішенням позивачу по військовому збору нараховано пеню на підставі пп.129.1.3 п.129.1 ст.129 ПК України в загальній сумі 927,19 грн.

Відповідно до проаналізованих вище по тексту судового рішення приписів податкового законодавства, суд вважає неправомірним нарахування пені позивачу після 07.06.2016 на підставі пп.129.3.3 п.129.3 ст.129 ПК України. Відтак, податкове повідомлення-рішення в частині пені в сумі 425,74 грн. є правомірним, підстави для його скасування відсутні, відповідно в позові слід відмовити. В частині пені в сумі 501,45 грн. податкове повідомлення-рішення суд вважає необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню, а тому позов в цій частині слід задовольнити.

Також, актом документальної позапланової перевірки від 06.10.2017 № 1050/17-00-13-10 встановлені порушення в частині сплати військового збору:

несплата (неперерахування) військового збору під час виплати доходу (зарплати), несвоєчасне перерахування до бюджету податковим агентом узгоджених сум належного до сплати військового збору в сумі 8352,39 грн. після настання граничних термінів сплати податку до бюджету,

утриманий та не перерахований до бюджету військовий збір податковим агентом узгоджених сум належного до сплати збору в сумі 3426,89 грн. після настання граничних термінів сплати податку до бюджету, в тому числі за квітень 2017 року в сумі 1980,02 грн., за травень 2017 року в сумі 1446,87 грн.

Встановлена контролюючим органом сума утриманого, але не перерахованого до бюджету військового збору в загальній сумі 3426,89 грн., підтверджена представником позивача в судовому засіданні.

Відтак, визначення суми податкового зобов'язання в розміні 3426,89 грн. в податковому повідомленні-рішенні від 23.10.2017 № є правомірним, підстави для його скасування відсутні, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Суд зазначає, що встановлені контролюючим органом як факти несплати військового збору, так і несвоєчасної його сплати до бюджету дають підстави для застосування до платника податків штрафних (фінансових) санкцій на підставі ст.126 та ст.127 ПК України, залежно від складу податкового правопорушення.

При цьому, розрахунок штрафних (фінансових) санкцій до податкового повідомлення-рішення не містить розмежування в частині підстав нарахування штрафних (фінансових) санкцій, як і не відображає періодів несвоєчасної сплати збору до бюджету, а визначає лише загальну суму нарахування 4900,42 грн., з яких 209,83 грн. в розмірі 10% суми, що підлягає сплаті до бюджету, решта - в розмірі 75% податку, що підлягає сплаті до бюджету (а.с.24 т.1).

В наданому в ході судового розгляду справи представником відповідача розрахунку штрафної санкції до податкового повідомлення-рішення від 23.10.2017 № зазначено про застосування штрафу на підставі п.126.1 ст.126 ПК України в сумі 209,83 грн. в розмірі 10% суми, що підлягає сплаті до бюджету 2098,28 грн.; решта в загальній сумі 4900,41 грн. на підставі п.127.1 ст.127 ПК України (а.с.115 т.3).

За встановлених документальною позаплановою перевіркою порушень суд вважає правомірним застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за неперерахування утриманого військового збору в розмірі 3426,89 грн. на підставі п.127.1 ст.127 ПК України, з урахуванням аналогічного податкового порушення, встановленого актом планової документальної перевірки від 06.10.2017 № 1037/17-00-14-01, за кваліфікуючою ознакою повторно та втретє протягом 1095 днів, в таких розмірах: в розмірі 50% від суми несплаченого збору 1980,02 грн. в розмірі 990,01 грн.; в розмірі 75% від суми несплаченого збору 1446,87 грн. в розмірі 1085,15 грн., всього в розмірі 2075,16 грн.

Таким чином, сума правомірно застосованого штрафу становить 2284,99 грн. (209,83 + 2075,16), підстави для її скасування відсутні, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

В частині решти штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2615,42 грн. (4900,41 - 2284,99) податкове повідомлення-рішення є необґрунтованим через невідповідність застосованої штрафної санкції складу податкового правопорушення, тому підлягає скасуванню , а позов в цій частині слід задовольнити.

Цим же податковим повідомленням-рішенням позивачу по військовому збору нараховано пеню на підставі пп.129.1.3 п.129.1 ст.129 ПК України в загальній сумі 233,69 грн.

Відповідно до проаналізованих вище по тексту судового рішення приписів податкового законодавства, суд вважає неправомірним нарахування пені позивачу після 07.06.2016 на підставі пп.129.3.3 п.129.3 ст.129 ПК України. Відтак, податкове повідомлення-рішення від 23.10.2017 № в частині пені в сумі 233,69 грн. суд вважає необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню, а тому позов в цій частині слід задовольнити.

4) Щодо застосування до КП "Сарнитеплосервіс" штрафу та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску суд зазначає таке.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" N 2464-VI від 08.07.2010, зі змінами та доповненнями (далі Закон N 2464-VI).

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 Закону N 2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону N 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця (ч.8 ст.9 Закону N 2464-VI).

Згідно з ч.10 ст.9 Закону N 2464-VI днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею (ч.2 ст.25 Закону N 2464-VI).

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (ч.3 ст.25 Закону N 2464-VI).

Відповідно до ч.10 ст.25 Закону N 2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Згідно з п.2 ч.11 ст.25 Закону N 2464-VI орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції:

за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Суд встановив, що актом планової документальної перевірки від 06.10.2017 № 1037/17-00-14-01/35132153 встановлено, що платником порушувались строки сплати єдиного внеску, нарахованого роботодавцем на суми заробітної плати, а саме несвоєчасна сплата ЄСВ за травень 2016р. в сумі 4214,16 грн. по терміну сплати до 21.06.2016, за червень 2016р. в сумі 26019,90 грн. по терміну сплати до 20.07.2016, за липень 2016р. в сумі 26161,68 грн. по терміну сплати до 22.08.2016, за серпень 2016р. в сумі 28174,99 грн. по терміну сплати до 20.09.2016, за вересень 2016р. в сумі 27675,22 грн. по терміну сплати до 20.10.2016, за жовтень 2016р. в сумі 43567,83 грн. по терміну сплати до 21.11.2016, за листопад 2016р. в сумі 59380,66 грн. по терміну сплати до 20.12.2016, за грудень 2016р. в сумі 58160,29 грн. по терміну сплати до 20.01.2017.

Загальна сума несвоєчасно сплаченого позивачем єдиного соціального внеску становить 273354,73 грн.

Зазначені обставини позивачем не заперечувались ні під час процедури адміністративного оскарження, ні в ході судового розгляду адміністративної справи.

Суд не приймає доводи позивача щодо неможливості своєчасної сплати єдиного соціального внеску з підстав блокування рахунків державними виконавцями. При цьому суд враховує, що відповідно до ч.12 ст.9 Закону N 2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. Також суд зазначає, що чинне законодавство не звільняє роботодавця від фінансової відповідальності за несвоєчасне перерахування ЄСВ в разі застосування до нього примусових заходів виконання судового рішення в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Розрахунок штрафу, виконаний відповідачем, суд вважає раціональним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства та не спростований позивачем.

З урахуванням наведеного, суд вважає правомірним застосування до КП "Сарнитеплосервіс" штрафу в розмірі 54670,95 грн.

Суд оцінює критично та відхиляє як необґрунтовані доводи позивача щодо неправомірного нарахування пені в сумі 13575,78 грн. з покликанням на пп.129.3.3 п.129.3 ст.129 ПК України.

При цьому суд враховує, що згідно з п.1.1 ст.1 ПК України Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з п.1.3 ст.1 ПК України цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" , з банків, на які поширюються норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" , та погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зборів на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Таким чином, спеціальним законом, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин в досліджуваній частині, є Закон N 2464-VI, відповідно до ч.10 ст.25 якого на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу, безвідносно до факту застосування мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Будь-яких інших доводів неправомірності нарахованої пені позивачем не наведено та не спростовано розрахунку пені, виконаного відповідачем, на суму 13575,78 грн. (а.с.33-34 т.1).

Аналогічне порушення встановлено актом документальної позапланової перевірки від 06.10.2017 № 1050/17-00-13-10/35132153, а саме: несвоєчасна сплата ЄСВ за січень 2017р. в сумі 66943,48 грн. по терміну сплати до 20.02.2017, за лютий 2017р. в сумі 26723,80 грн. по терміну сплати до 20.03.2017, за березень 2017р. в сумі 29361,14 грн. по терміну сплати до 20.04.2017.

Загальна сума несвоєчасно сплаченого ЄСВ становить 123028,42 грн., що платник податків не заперечив, як і не навів будь-яких доводів на спростування розрахунку застосованого відповідачем штрафу в сумі 24005,74 грн.

Доводи позивача щодо відсутності його вини в несвоєчасному перерахуванню ЄСВ суд відхиляє з підстав, наведених вище по тексту судового рішення.

Також, суд вважає правомірним нарахування пені в сумі 3040,89 грн. з урахуванням проаналізованих вище норм Податкового кодексу України та Закону N 2464-VI.

З огляду на вищевикладене, суд вважає правомірними рішення відповідача про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 07.12.2017 № та від 07.12.2017 № . Доводи позивача не спростовують правомірності вказаних рішень, не дають суду підстав для їх скасування, а відтак в позові в цій частині вимог слід відмовити.

Інші доводи та аргументи учасників справи судом не аналізуються, позаяк вони не мають вирішального значення для оцінки спірних взаємовідносин.

Таким чином, за наслідками судового розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що загальна сума позовних вимог становила 935661,38 грн.; позивачем сплачено судовий збір в сумі 14034,93 грн. (а.с.3 т.1); за результатами судового розгляду задоволено позов в частині вимог в загальній сумі 480766,99 грн., що становить 51,3826% від загальної суми вимог; відмовлено в позові на суму 454894,41 грн. Таким чином, судові витрати по сплаті судового збору відповідно до ч.3 ст.139 КАС України суд присуджує на користь позивача пропорційно до задоволених вимог в розмірі 7211,51 грн. (що становить 51,3826% від суми сплаченого судового збору).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Комунального підприємства "Сарнитеплосервіс" Сарненської міської ради (34500 м. Сарни, Рівненської обл., вул. Кулікова,7, ) до Головного управління ДФС у Рівненській області (33023 м. Рівне, вул. Відінська,12, ) задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати:

податкове повідомлення-рішення від 13.10.2017 № по податку на додану вартість на загальну суму грошового зобов'язання 157393,00 грн., у тому числі за податковим зобов'язанням 125914,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 31479,00;

податкове повідомлення-рішення від 23.10.2017 № по податку на доходи фізичних осіб в частині штрафних (фінансових) санкцій в сумі 251398,77 грн., в частині пені в сумі 20902,73 грн., в загальній сумі 236301,50 грн.;

податкове повідомлення-рішення від 23.10.2017 № по податку на доходи фізичних осіб в частині штрафних (фінансових) санкцій в сумі 66553,54 грн., в частині пені в сумі 8540,69 грн., в загальній сумі 75094,23 грн. ;

податкове повідомлення-рішення від 23.10.2017 № по податку на доходи фізичних осіб на суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 510,00 грн.;

податкове повідомлення-рішення від 23.10.2017 № по податку на доходи фізичних осіб на суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1020,00 грн.;

податкове повідомлення-рішення від 23.10.2017 № з військового збору в частині штрафних (фінансових) санкцій в сумі 7097,67 грн., в частині пені в сумі 501,45 грн., в загальній сумі 7599,12 грн.;

податкове повідомлення-рішення від 23.10.2017 № з військового збору в частині штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2615,45 грн., в частині пені в сумі 233,69 грн., в загальній сумі 2849,14 грн.

Відмовити в позові в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування:

податкового повідомлення-рішення від 23.10.2017 № по податку на доходи фізичних осіб в частині основного зобов'язання в сумі 96754,29 грн., в частині штрафних (фінансових) санкцій в сумі 71437,64 грн., в частині пені в сумі 5608,37 грн., в загальній сумі грошового зобов'язання 173800,30 грн.;

податкового повідомлення-рішення від 23.10.2017 № по податку на доходи фізичних осіб в частині основного зобов'язання в сумі 100093,43 грн., в частині штрафних (фінансових) санкцій в сумі 76070,08 грн., в загальній сумі грошового зобов'язання в сумі 176163,51 грн.;

податкового повідомлення-рішення від 23.10.2017 № з військового збору в частині основного зобов'язання в сумі 111,63 грн., в частині штрафних (фінансових) санкцій в сумі 3387,99 грн., в частині пені в сумі 425,74 грн., в загальній сумі грошового зобов'язання в сумі 3925,36 грн.;

податкового повідомлення-рішення від 23.10.2017 № з військового збору в частині основного зобов'язання в сумі 3426,89 грн., в частині штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2284,99 грн., в загальній сумі грошового зобов'язання в сумі 5711,88 грн.;

рішення № від 07.12.2017 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на суму штрафу 54670,95 грн. та пені 13575,78 грн., всього в сумі 68246,73 грн.;

рішення № від 07.12.2017 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на суму штрафу 24005,74 грн. та пені 3040,89 грн., всього в сумі 27046,63 грн.

Стягнути на користь Комунального підприємства "Сарнитеплосервіс" Сарненської міської ради (34500 м. Сарни, Рівненської обл., вул. Кулікова,7, ) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Рівненській області (33023 м. Рівне, вул. Відінська,12, ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 7211,51 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 14 січня 2019 року.

Суддя Дорошенко Н.О.