Справа № 811/1845/18
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 січня 2019 року м. Дніпросправа № 811/1845/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.08.2018 р. (суддя Брегей Р.І.) в справі № 811/1845/18 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання рішення протиправним, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (далі ГУ Держгеокадастру) про визнання протиправною відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,5000 га на території Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, викладену у листі від 29.05.2018 р. № М011515/0-3642/0/17-18; зобовязання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,5000 га на території Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області з урахуванням висновків суду.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.08.2018 р. позов задоволено, визнано протиправним і скасоване рішення Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградської області від 29 травня 2018 року, яким ОСОБА_2 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою на підставі заяви від 02 червня 2017 року; зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області надати ОСОБА_2 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність для особистого селянського господарства земельну ділянку площею 1,50 га, яка розташована на території Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати судове рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянт вказує, що судом першої інстанції не надана належна правова оцінка спірним правовідносинам, не враховано, що відповідач має право на законних підставах відмовити особі у задоволенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Також вказує, що зобовязавши відповідача надати позивачам дозвіл на розробку проекту землеустрою, суд втрутився у дискреційні повноваження субєкта владних повноважень.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у звязку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 червня 2017 року позивачем подано до ГУ Держгеокадастру заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,50 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області. Разом із заявою позивачем надано графічні матеріали щодо бажаного місця розташування земельної ділянки.

03 липня 2017 року ГУ Держгеокадастру прийнято рішення, яким відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, запропонувавши позивачу визначити бажане місце розташування земельної ділянки, виходячи з сформованого відповідачем переліку земельних ділянок, що можуть бути передані в межах норм безоплатної приватизації на території області.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2018 року скасовано рішення відповідача і зобовязано повторно розглянути заяву позивача.

29 травня 2018 року ГУ Держгеокадастру знову відмовлено у задоволенні заяви з тих же підстав. Рішення не містить мотивів, за якими позивачу не може бути передано у власність земельна ділянка, на яку претендує.

Встановивши, що земельна ділянка, яку прагне отримати у власність позивач, не обтяжена жодним сервітутом, а розмір земельної ділянки не перевищує максимально-допустимої величини, котра встановлена законом, а відповідачем не обґрунтовано, чому земельна ділянка не може бути передана у власність позивачу, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуване рішення відповідача прийняте не на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, що є ознакою протиправності відповідно до припису п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України.

Задовольняючи другу позовну вимогу, суд першої інстанції вказав, що ця вимога підлягає також задоволенню, оскільки відповідачем двічі відмовлено у задоволенні заяв без належного обґрунтування.

Суд вважає такий висновок частково обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивачем 02.06.2017 р. подано до ГУ Держгеокадастру клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,5000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області.

Листом від 03.07.2017 р. відповідачем повідомлено позивача про відмову у задоволенні заяви, запропонувавши визначити бажане місце розташування земельної ділянки, виходячи з сформованого переліку земельних ділянок, що можуть бути передані в межах норм безоплатної приватизації на території області.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.02.2018 р. в справі № П/811/1959/17, яке набрало законної сили 02.05.2018 р., визнано протиправним і скасоване рішення Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградської області від 03 липня 2017 року, яким ОСОБА_2 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою на підставі заяви від 02 червня 2017 року; зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства від 02 червня 2017 року.

На виконання судового рішення відповідачем позивачу видано лист від 29.05.2018 р. № М-11515/0-3642/0/17-18, в якому зазначено про невідповідність місця розташування земельної ділянки сформованому переліку земельних ділянок із зазначенням площі, які можуть бути передані в межах норм безоплатної приватизації на території Кіровоградської області.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України встановлено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, до повноважень якого входить розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Кіровоградської області; організація виконання робіт на території Кіровоградської області із землеустрою.

Відповідності до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Як встановлено частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

За приписами ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналогічні приписи містяться й в ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу, відповідно до якої відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто, законодавець обмежив підстави відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою лише невідповідністю місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Підставою для відмови у задоволенні клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є невідповідність місця розташування земельної ділянки, про відведення якої просив позивач, сформованому переліку земельних ділянок, із зазначенням площі, які можуть бути передані в межах норм безоплатної приватизації на території Кіровоградської області.

Разом з тим, така підстава відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою не узгоджується із закріпленими законодавчо підставами відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про порушення відповідачем приписів Земельного кодексу України, відповідно, є правильним висновок суду першої інстанції про протиправність рішення відповідача про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою за клопотанням позивача.

Стосовно позовних вимог про зобовязання відповідача надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого сільського господарства, площею 1,5000 га, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 118 Земельного кодексу України в контексті спірних правовідносин відповідач має прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або прийняти мотивоване рішення про відмову із чітким визначенням однієї з підстав, передбачених статтею 118 Земельного кодексу України.

Як зазначено вище, підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою є те, що з метою раціонального використання земельних ділянок сформовано перелік земельних ділянок із зазначенням площі, які можуть бути передані в межах норм безоплатної приватизації на території Кіровоградської області.

Тобто, при прийнятті рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою відповідачем не зазначено конкретною підстави, визначеної ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, для надання дозволу на розробку проекту землеустрою, відповідно, є передчасним рішення суду першої інстанції про зобовязання відповідача прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою позивачам.

Відсутність обґрунтованого рішення із зазначенням підстав, встановлених ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, не дозволяє надати належну правову оцінку рішенню у контексті його обґрунтованості, й відповідно, прийняти рішення про зобовязання надати такі дозволи.

Надаючи правову оцінку доводам апелянта про неможливість зобовязання відповідача прийняти конкретне рішення через те, що повноваження відповідача є дискреційними, суд вказує на таке.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету ОСОБА_4 Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом ОСОБА_4 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Відповідно до пункту 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333, Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Головне управління, відповідно до покладених на нього завдань, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством (пп. 13 п. 4 вказаного Положення).

Відтак, Головне управління Держгеокадастру в Кіровоградській області має виключні повноваження на вирішення питання щодо надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Також суд враховує правову позицію, викладену ОСОБА_3 Судом в постанові від 23.11.2018 р. в справі № П/811/601/18, відповідно до якої положеннями чинного законодавства чітко визначені як підстави, порядок, строки, процедура надання відповідачем дозволу зацікавленим громадянам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, так і чітко визначені для відповідача порядок, строки, відповідна процедура та підстави для відмови у наданні такого дозволу, а так само і форма прийнятих відповідних рішень.

На цій підставі адміністративні суди, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 КАС України критеріям, не мають втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Через те, що відповідачем не дотримано вимог ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України під час розгляду заяви позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, а також зважаючи на те, що повноваження відповідача в спірних правовідносинах є дискреційними, суд вважає передчасним вирішення питання щодо зобовязання відповідача надати дозвіл на розробку проектів землеустрою, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Суд вважає, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, з прийняттям вмотивованого рішення.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що не доведеними є обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.08.2018 р. в справі № 811/1845/18 задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.08.2018 р. в справі № 811/1845/18 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання рішення протиправним, зобовязання вчинити певні дії скасувати.

Ухвалити в справі № 811/1845/18 нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання рішення протиправним, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 29.05.2018 р. про відмову ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 1,5000 га, на території Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградській області з прийняттям вмотивованого рішення відповідно до вимог законодавства.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 16.01.2019 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16.01.2019 р.

ОСОБА_5 ОСОБА_1

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко