Справа № 638/13685/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 р.Справа № 638/13685/18

Колегія суддів Другого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Присяжнюк О.В. , Бенедик А.П. ,

за участю секретаря судового засідання - Багмет А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2018 року по справі за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області до громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_3 про примусове видворення за межі України, -

В с т а н о в и л а:

20.09.2018 року позивач Головне управління Державної міграційної служби в Харківській області (подалі - ГУДМС в Харківській області) звернувся до суду з позовом, яким просить:

- примусово видворити за межі України громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та затримати відповідача з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, терміном на 6 (шість) місяців.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначає, що 18.09.2018 року працівниками ГУДМС України в Харківській області під час перевірки законності перебування іноземних громадян на території м. Харкова та Харківській області, виявлено громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказує, що відповідач прибув на територію України поза пунктом пропуску Державного кордону з метою транзитного проїзду до країн Європейського союзу. Паспортний документ відсутній. Близьких родичів серед громадян України не має, постійного джерела доходів, гарантій приймаючої сторони в Україні не має, тобто підстави для подальшого перебування на території України відсутні. За порушення правил перебування іноземних громадян на території України відповідач притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та зважаючи на те, що дії відповідача порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства ГУДМС у Харківській області 18.09.2018 року прийнято рішення про примусове повернення з України, яким його зобов'язано залишити територію України в термін до 19.09.2018 року. Позивач зазначає, що відповідач із заявою про добровільне повернення до міграційної служби не звертався. Також, він визнав, що знаходиться на території України нелегально.

З урахуванням тієї обставини, що у відповідача відсутні факти, які б підтверджували законні джерела для існування, відсутній паспортний документ, він офіційно ніде не працює, є всі підстави вважати, що він буде ухилятися від виконання судового рішення та продовжить знаходитися на нелегальному становищі, позивач просить задовольнити позов та звернути постанову до негайного виконання.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.09.2018 року позовні вимоги ГУДМС у Харківській області задоволені у повному обсязі.

Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість підстав вважати, що відповідач ухилитиметься від виїзду з території України в добровільному порядку, про що свідчить порушення чинного законодавства України, відсутність документа на право перебування в Україні та коштів, на підставі яких він може самостійно покинути територію України, а також відсутність у нього законних підстав перебування та проживання на території України.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі громадянин Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову ГУДМС у Харківській області відмовити у повному обсязі.

Аргументуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначає, що судом першої інстанції не враховано положення Закону України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки Вєтнам про реадмісію громадян обох держав», підписану 25.09.2007 року в м. Нью-Йорку. Оскільки відповідач визначену цією міжнародною угодою процедуру реадмісії не застосував, відтак, відсутні підстави для задоволення позову.

Заперечуючи проти доводів та аргументів апеляційної скарги, покладених в обґрунтування її вимог, ГУДМС у Харківській області вважає їх безпідставними та помилковими, а апеляційну скаргу громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_3 відповідно такою, що не підлягає задоволенню.

Позивач акцентує увагу на тій обставині, що відповідач потрапив на територію України поза пунктами пропуску державного кордону. Такі дії відповідача порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, що зумовлює необхідність вжиття заходів видворення за межі України. Самостійно покинути територію України відповідач не може, оскільки не має документів, які посвідчують його особистість, необхідних коштів, а також жодних родичів чи близьких серед громадян України.

Щодо необхідності застосування процедури реадмісії, позивач вказує на ст. 7 Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки Вєтнам про реадмісію громадян обох держав, підписану 25.09.2007 року в м. Нью-Йорку та ратифіковану Законом України № 359-VI від 03.09.2008 року. Зазначена норма міжнародного права передбачає укладення виконавчого протоколу, який би визначив органи, відповідальні за виконання окремих положень угоди, пункти передачі та прийняття громадян, необхідні дані та інформація для передачі, прийняття та супроводження осіб, які підлягають реадмісії, та порядок виконання необхідних процедур. Оскільки такий протокол на даний час не прийнятий, застосувати до відповідача процедуру реадмісії неможливо.

Крім того, позивач звертає увагу на ту обставину, що неможливість застосування реадмісії також зумовлена відсутністю будь-якого документа, який би підтвердив особистість відповідача та його громадянство. На запити позивача посольство Соціалістичної Республіки Вєтнам відповідь відносно ідентифікації особистості відповідача не надало.

За приписами статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Представники сторін про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, а судове рішення слід залишити без змін, з наступних підстав.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» № 3773-VI від 22.09.2011 року (подалі - Закон № 3773-VI).

За приписами частини першої статті 26 Закону № 3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до частини п'ятої статті 26 Закону № 3773-VI іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Частиною першою статті 30 Закону України № 3773-VI передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, вказаною нормою статті встановлено, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин.

Крім того, із змісту наведеної норми убачається, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Тобто обов'язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Судом установлено та не заперечується учасниками справи, що 18.09.2018 року працівниками ГУДМС України в Харківській області під час перевірки законності перебування іноземних громадян на території м. Харкова та Харківської області, виявлено громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться на території України з порушенням Закону № 3773-VI.

Перевіркою установлено, що відповідач прибув на територію України поза пунктом пропуску Державного кордону з метою транзитного проїзду до країн Європейського союзу. Паспортний документ відсутній. Близьких родичів серед громадян України не має, постійного джерела доходів, гарантій приймаючої сторони в Україні не має, тобто підстави для подальшого перебування на території України відсутні.

Постановою ГУДМС у Харківській області від 18.09.2018 року серії ПН МХК 123407 за порушення правил перебування іноземних громадян на території України відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП /а.с. 19/.

Рішенням першого заступника начальника ГУДМС України в Харківській області, погодженого з начальником відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення Управління у справах іноземців та ОБГ ГУДМС України в Харківській області від 18.09.2018 року, вирішено примусово повернути відповідача до країни походження, та зобов'язати його покинути територію України у термін до 19.09.2018 року /а.с. 14-15/.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ГУДМС України в Харківській області щодо затримання позивача з підстав відсутності у ОСОБА_3 документа, що дає право на виїзд з України.

Статтею 31 Закону № 3773-VI визначено вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки. Також забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.

Наведений перелік підстав є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Серед обставин, встановлених судовим розглядом та визнаних позивачем, не вбачається вищезазначених підстав, які б зумовлювали заборону застосування до позивача процедури примусового повернення до країни його походження.

Оскільки відповідачем не виконано у встановлений строк рішення про примусове повернення від 18.09.2018 року, яке є чинним, а також враховуючи відсутність у громадянина Вєтнаму, ІНФОРМАЦІЯ_2, документів на право перебування на території України, та на відсутність встановлених Законом № 3773-VI заборон на примусове видворення відповідача, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ГУДМС у Харківській області та необхідності примусового видворення за межі території України відповідача ОСОБА_3.

Такі висновки підтверджуються обставинами справи, за якими відповідач тривалий час перебував на території України нелегально, проте не вчиняв будь-яких дій щодо отримання офіційного правового статусу іноземця або дій щодо повернення на Батьківщину.

Колегією суддів також наданий аналіз обставинам, що відповідач не підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону № 3773-VI, оскільки його життю або свободі не загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання.

Відповідні висновки суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 21.11.2018 року у справі № 491/807/17.

Враховуючи приписи ч. 5 ст. 242 КАС України та висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 28.11.2018 року № 752/16392/17, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги відповідача щодо необхідності застосування до нього процедури реадмісії згідно із Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки Вєтнам про реадмісію громадян обох держав», з огляду на передбачені частиною 1 статті 30 Закону України № 3773-VI повноваження позивача на примусове видворення та обставини, встановлені в ході судового розгляду, які свідчать про наявні обґрунтовані підстави вважати, що іноземець буде ухилятися від виконання такого рішення.

Колегія суддів зауважує, що норми ст. 7 зазначеної Угоди передбачають укладання виконавчого протоколу, в якому визначатимуться: а) органи, відповідальні за виконання окремих положень цієї Угоди; b) пункти передачі та прийняття громадян; с) необхідні дані та інформація для передачі, прийняття та супроводження осіб, які підлягають реадмісії, та порядок виконання необхідних процедур.

Однак, до теперішнього часу між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В'єтнам виконавчого протоколу не укладено, що унеможливлює використання процедури реадмісії відносно відповідача.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_3 та залишає судове рішення без змін.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін (п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України).

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визначає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2018 року, - без змін.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття. Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених Кодексом адміністративного судочинства України. Касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) О.В. Присяжнюк А.П. Бенедик
Постанова складена і підписана 22 січня 2019 року.