Справа № 804/8834/17
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 804/8834/17

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК»,

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року (головуючий суддя Кадникова Г.В.)

у справі № 804/8834/17

за позовом ОСОБА_1,

до державного реєстратора Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Молчанова Сергія Олександровича, комунального підприємства «Центр державної реєстрації» в особі Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК»,

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 01.12.2017, індексний номер 38469884, прийняте державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Молчановим Сергієм Олександровичем про державну реєстрацію права власності на квартиру м. Дніпро, вул. Робоча, буд.148, за публічним акціонерним товариством «УКРСОЦБАНК» ().

Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю у відповідача правових підстав проводити державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно, наданого для забезпечення кредитів в іноземній валюті, оскільки є чинним Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України». Крім цього, реєстрація права власності на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки здійснена без дотримання вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Суд встановив, що державним реєстратором під час прийняття рішення та проведення державної реєстрації права власності на квартиру 145 в м. Дніпро, вул. Робоча, буд.148 за публічним акціонерним товариством «УКРСОЦБАНК» не дотримано приписів Закону №1952-IV та Порядку №1127, у зв'язку з чим, передчасно прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.12.2017. індексний номер 38469884.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК», подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, вказавши на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та закрити провадження у справі. Постановити окрему ухвалу, якою повідомити окружний адміністративний суд про виявлені порушення процесуального права з метою їх недопущення в подальшому.

ПАТ «УКРСОЦБАНК» зазначає, що з установлених судом першої інстанції фактичних обставин справи вбачається, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи з приводу визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру №145, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Робоча, буд. 148, наслідок укладання 31 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «УніКредитбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 договору про іпотечний кредит № MRTG-76, за умовами якого Банк надав, а ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 155180 доларів США на строк до 31 липня 2028 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,4% річних, а також комісії, неустойки та інших платежів у порядку, на умовах та у строки, передбачені договором. З метою забезпечення виконання позичальником зазначених зобов'язань, між позивачем та Банком було укладено нотаріально посвідчений іпотечний договір № MRTG-76/S від 31.07.2008 від 31.07.2008, в іпотеку було передано нерухомість за адресою: АДРЕСА_1, а отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

Такий спір має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України. Оскільки судом першої інстанції зазначеного враховано не було, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, провадження у справі належить закрити.

Щодо єдиної підстави позову єдиним аргументом суду, що стало підставою для задоволення судом позову, є той факт, що ПАТ «Укрсоцбанк» направив відмінний від необхідного документу позивачу. Але матеріали справи містять докази третьої особи щодо отримання позивачем 28.09.2017 повідомлення ПАТ «Укрсоцбанк» від 19.09.2017 №189 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов'язанням. Згідно до змісту відстеження роздрукованого з сайту Укрпошти http://ukrposhta.ua/vidslidkuvati-forma-poshuku встановлено, позивачем отримано 09.11.2017 рекомендоване поштове повідомлення за № 301. На підтвердження відправлення за вказаним номером листа, третьою особою також наданий список 1020 від 19.09.2017 (а.с.65).

Позивачем жодним чином не спростовувалось та не спростовано факт направлення та отримання саме повідомлення ПАТ «Укрсоцбанк» від 19.09.2017 №189 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов'язанням.

Щодо тверджень суду, що в порядку ст. 90 КАС України, судом встановлено відмінність підпису позивача на копії поштового повідомлення про вручення рекомендованого відправлення, наданого третьою особою (а.с.66), від підпису на позові та доданих до нього документах (а.с.5-34, 37-40), в тому числі, на копії паспорту (а.с.8)., то слід лише зауважити, що по справі не проводилась судова почеркознавча експертиза, позивач не вказував факт не підписання з його боку поштового повідомлення про вручення рекомендованого відправлення, а тому суд взагалі не мав жодної процесуальної можливості дійти до висновку та встановити обставину не підписання учасником справи того чи іншого документа, а тим більше встановлювати певні факти.

Крім того, суд при проголошенні вступної та резолютивної частини порушив норми процесуального права, оскільки повний текст рішення суду надіслано до ЄДРСР 12.10.2018 та оприлюднене 16.10.2018, численні запити про надіслання копії рішення залишено без відповіді, чим позбавлено ПАТ «Укрсоцбанк» права на апеляційне провадження у строк визначений КАС України.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, доводи якого підтримані в судовому засіданні, що вимоги позивача не пов'язані з оскарженням умов вказаних кредитного та іпотечного договорів, а обґрунтовуються виключно незаконністю дій державного реєстратора Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Молчанової С.О. Помилковим є також твердження, що оскаржуване рішення державного реєстратора призвело до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин.

В апеляційній скарзі банк посилається на судову практику Великої Палати Верховного Суду, помилково вважаючи, що предметом розгляду в цих справах були аналогічні правовідносини, але це не відповідає дійсності. Натомість, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі №826/9928/15 суд прийшов до висновку, що спір у даній справі є публічно - правовим, оскільки обставини виконання чи невиконання умов цивільно-правової угоди не є підставою для звернення до адміністративного суду, позовна заява не містить доводів стосовно невиконання умов цивільно-правової угоди, питання про визнання права на предмет іпотеки позивач перед судом не порушував і своїх вимог цими обставинами не обґрунтовував, позов обґрунтовано незаконністю дій відповідача як суб'єкта, наділеного владно-управлінськими функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав. Таким чином, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року ухвалено з дотриманням правил предметної юрисдикції.

Крім того, як слідує із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №107760099 від 15.12.2017 підставою виникнення права власності на спірну квартиру є: іпотечний договір № MRTG-76/S від 31.07.2008, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за реєстровим №12215, та вимога - повідомлення №189 від 19.09.2017, видавник ПАТ «Укрсоцбанк».

Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» у відзиві на позов також зазначено, що підставою реєстрації права власності на спірну квартиру є іпотечний договір № MRTG-76/S від 31.07.2008, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за реєстровим №12215, який містить застереження про звернення стягнення на предмет іпотеки, та повідомлення №189 від 19.09.2017, яке направлено на адресу позивача цінним листом та отримано особисто позивачем 28.09.2017.

Як слідує із п. 9.3.1 іпотечного договору, цей Договір та письмове рішення Іпотекодержателя про придбання Предмета іпотеки у власність мають силу правовстановлюючих документів та засвідчують перехід права власності на Предмет іпотеки від Іпотекодавця до Іпотекодержателя. Право власності на Предмет іпотеки переходить до Іпотекодержателя з дати прийняття ним письмового рішення про придбання Предмета іпотеки у власність. Аналіз положень іпотечного договору та норм Закону України «Про іпотеку» дозволяє зробити висновок, що письмова вимога про усунення порушень та письмове рішення про придбання предмету іпотеки у власність є різними за своєю суттю документами. Таким чином, державним реєстратором не перевірено, чи приймав Іпотекодержатель письмове рішення про придбання Предмета іпотеки у власність, що свідчить про порушення ст. ст. 10, 24 Закону, оскільки подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Також державний реєстратор в порушення п. 61 Порядку №1127 не пересвідчився, чи була надіслана іпотекодержателем іпотекодавцеві копія письмової вимоги про усунення порушень та чи завершився 30-денний строку з моменту отримання іпотекодавцем вказаної вимоги. Копії документів, надані третьою особою, не є належними доказами направлення письмової вимоги та отримання її позивачем. Так, копія опису вкладення у цінний лист містить інформацію про направлення на ім'я ОСОБА_1 «Вимоги про усунення порушень вимоги про добровільне виселення» в кількості 1 аркуш, в той час як банк стверджує, що Позивачу була направлено повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов'язанням №189 від 19.09.2017. Крім того, опис вкладення не містить штампу Укрпошти з датою та номером відправлення. Список 1020 від 19.09.2017 не дає можливості встановити, яка саме кореспонденція була направлена на адресу позивача. Бланк повідомлення про вручення поштового відправлення №298 не містить підпису працівника поштового зв'язку, яким здійснювалось вручення вказаного цінного листа.

Як слідує із інформаційної довідки №108975688 від 26.12.2017 спеціальний розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно містить актуальну інформацію про державну реєстрацію обтяжень - арешт нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1. Дані обтяження були зареєстровані на підставі постанови Красногвардійського ВДВС від 03.07.2015 року та постанови Жовтневого ВДВС від 06.02.2015 року.

Таким чином, на момент проведення оскаржуваних реєстраційних дій були наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно позивача.

Представники відповідачів в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, частково внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, 31.07.2008 між товариством з обмеженою відповідальністю «УніКредит Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про іпотечний кредит № MRTG-76, за умовами якого банк зобов'язується надати позичальнику на положеннях та умовах цього договору грошові кошти в сумі 155180 доларів США.

Згідно п.1.3 договору кредитні кошти призначені для придбання квартири №145, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Робоча, буд.148.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що виконання позичальником зобов'язань за цим договором (в тому числі і додатковими угодами до нього) забезпечуються квартирою №145, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вул. Робоча, буд.148 (а.с.15-21).

Для забезпечення виконання зобов'язань позивача за іпотечним кредитним договором №MRTG-76 від 31.07.2008 між ТОВ «УніКредит Банк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки на нерухоме майно №MRTG-76/S від 31.07.2008, відповідно до умов якого предметом іпотеки є квартира №145, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Робоча, буд.148, що належить іпотекодавцю на праві власності, підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченим 31.07.2008 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за реєстрованим №12206. Предмет іпотеки складається з двох жилих кімнат. Загальна площа предмета іпотеки становить 79,4 кв.м., жила площа - 29,6 кв.м. (а.с.24-26).

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «УніКредит банк».

ПАТ «Укрсоцбанк» обрано передбачений положеннями іпотечного договору та ст.ст. 35, 37 Закону України «Про іпотеку» спосіб захисту порушеного права - позасудове врегулювання спору.

Товариство посилається на передбачене статтею 9 Іпотечного договору MRTG-76 від 31.07.2008 звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію, а тому вважає, що вказане застереження у іпотечному договорі є підставою для реалізації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки у добровільному і узгодженому сторонами договору порядку. Також зазначає, що банк письмово звертався до ОСОБА_1 з повідомленням №189 від 19.09.2017 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов'язанням, що підтверджується цінним листом, який отримано позивачем 28.09.2017.

Одночасно, ПАТ «Укрсоцбанк» вважає, що мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати його (відчужувати без згоди власника), при цьому звертає увагу, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки не відбувалося.

01.12.2017 державним реєстратором Молчановим С.О. за реєстраційним записом № 38469884 по внесенню відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, прийнято рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на вищевказану квартиру за публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (а.с.27-33).

Позивач вказує, що місце його проживання зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Спірна квартира використовується позивачем та його сім'єю (в квартирі також, зареєстровані дружина та син), будь-якого іншого нерухомого житлового майна у власності не знаходиться. Крім того, спірна квартира підпадає під дію Закону №1304-VII, оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання позичальника, загальна площа якої не перевищує 140 м2.

Не погоджуючись з рішенням державного реєстратора Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Молчанова С.О., позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів з відповідним позовом.

З огляду на наведені вище фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, апеляційний суд погоджується з третьою особою, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

В свою чергу згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

В спірному випадку правовідносини виникли у зв'язку з невиконанням умов цивільно-правових договорів (кредитного та іпотеки) та реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки - квартири, яка знаходилась власності іпотекодавця (позивача), тому апеляційний суд вважає, що цей спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм процесуального права в подібних відносинах містять постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №826/952/17, від 14.11.2018 у справі № 826/12652/16.

Таким чином, є помилковим висновок суду першої інстанції, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Суд першої інстанції належним чином не визначив характер спору, предмет та підстави заявлених вимог, внаслідок чого дійшов помилкового висновку щодо належності спору до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених ст. 19, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Статтею 239 КАС України визначено наслідки закриття провадження у справі, зокрема, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що цей спір має розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, і, відповідно до ч.1 ст.319 КАС України, є підставою для скасування судового рішення із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 319, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року у справі № 804/8834/17 скасувати.

Провадження в адміністративній справі закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її проголошення, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко