Справа № 826/2689/15
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/2689/15 Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.

за участю секретаря Антоненко К.М

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

на додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року

у справі №826/2689/15 (розглянуту у відкритому судовому засіданні)

за позовом Дочірнього підприємства «Таркетт УА»

до відповідача Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві

треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К», Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року Дочірнє підприємство «Таркетт УА» звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві у якому просив:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 24 вересня 2014 року № 09 видане Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2018 року позов Дочірнього підприємства «Таркетт УА» задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 24 вересня 2014 року №09 видане Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві.

В подальшому, Окружним адміністративним судом міста Києва прийнято додаткове рішення від 18 жовтня 2018 року, яким клопотання представника Дочірнього підприємства «Таркетт УА» про відшкодування судових витрат задоволено частково. Стягнуто на користь Дочірнього підприємства «Таркетт УА» за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 39254,00 грн. У задоволенні стягнення решти суми відмовлено.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції в частині задоволення клопотання про відшкодування судових витрат та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні клопотання. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що представником Дочірнього підприємства «Таркетт УА» не надано документів на обґрунтування ринкової вартості наданих послуг.

Позивачем було подано відзив (заперечення) на апеляційну скаргу в якому зазначено, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою та просить залишити її без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги та просив скасувати додаткове рішення суду першої інстанції в частині задоволення клопотання про відшкодування судових витрат та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні клопотання, посилаючись на порушення судом при винесенні рішення норм процесуального та матеріального права.

Представник позивача, вимоги та доводи апеляційної скарги заперечував та просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити з огляду на її необґрунтованість та безпідставність, а додаткове рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Представник третьої особи Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Третя особа ТОВ «Епіцентр К» у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи була належним чином сповіщена про причини неявки суду не повідомлено.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а додаткове рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позивач по справі, Дочірнє підприємство «Таркетт УА», додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року, в частині відмови у задоволенні клопотання про відшкодування судових витрат не оскаржує.

Згідно зі статтями 315, 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що у лютому 2015 року Дочірнє підприємство «Таркетт УА», звернулося до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2018 року позов Дочірнього підприємства «Таркетт УА» задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 24 вересня 2014 року №09 видане Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві.

14 вересня 2018 року представником Дочірнього підприємства «Таркетт УА» адвокатом Букуєвою О.О. подано клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу на загальну суму 95 910,00 грн.

В підтвердження заявленого клопотання представник позивача послався на докази в підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а саме: Договір №2-1/2-1-2018 про надання правової допомоги від 03 січня 2018 року, Додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги від 03 січня 2018 року №2-1/2-1-2018 від 03 січня 2018 року, Додаткову угоду №2 до договору про надання правової допомоги від 03 січня 2018 року №2-1/2-1-2018 від 20 квітня 2018 року, Рахунок-фактуру №13 від 22 березня 2018 року, акт прийому-передачі б/н та без дати, рахунок фактуру №31 від 04 липня 2018 року, акт прийому-передачі б/н та без дати, специфікації виконаних робіт для Дочірнього підприємства «Таркетт УА» та витраченого часу на виконання робіт від 22 березня 2018 року та від 03 липня 2018 року, платіжні доручення №3697 від 29 березня 2018 року на суму 45 910,00 грн., №4310 від 12 вересня 2018 року на суму 50 000,00 грн.,

Додатковим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року клопотання представника Дочірнього підприємства «Таркетт УА» про відшкодування судових витрат задоволено частково. Стягнуто на користь Дочірнього підприємства «Таркетт УА» за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 39254,00 грн. У задоволенні стягнення решти суми відмовлено.

Приймаючи додаткове рішення про часткове задоволення клопотання про відшкодування судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що підлягають задоволенню понесені витрати у загальному розмірі 39254,00 грн., які підтверджені позивачем належними та допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з положеннями статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частиною третьою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною п'ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт; 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з Специфікації виконаних робіт для Дочірнього підприємства «Таркетт УА» та витраченого часу на виконання робіт від 03 липня 2018 року представниками позивача визначено витрачений час (в годинах) 1,80 на дорогу для участі у судовому засіданні 14 червня 2018 року, яке відбулось в Окружному адміністративному суді міста Києва (включаючи час на очікування) визначено розмір винагороди у сумі 10746,00 грн.

Натомість, судом першої інстанції встановлено, що підготовче судове засідання 14 червня 2018 року було призначено на 11:00 год. Згідно з формуляром протоколу підготовчого судового засідання, судове засідання відкрито об 11 годині 11 хвилині та оголошено закритим об 11 годині 23 хвилини. Тобто очікування 11 хвилин, а судове засідання 12 хвилин. Доказів підтвердження розміру та часу на дорогу до суду не надано. За таких обставин, витрати у розмірі 10746,00 грн. відшкодуванню не підлягають, оскільки, на думку суду такі розміри не є співмірними.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 39 254,00 грн. підлягають задоволенню, оскільки зазначені витрати були документально підтвердженні та доведені представником позивача належними та допустимими доказами.

Щодо доводів апелянта, що судом першої інстанції не враховано те, що представником Дочірнього підприємства «Таркетт УА» не надано документів на обґрунтування ринкової вартості наданих послуг колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб'єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб'єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз'яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч. 2 ст. 3, ст. 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов'язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов'язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги. Проте не всі галузеві закони України, зокрема процесуальні кодекси, містять приписи, спрямовані на реалізацію такого права, що може призвести до обмеження чи звуження змісту та обсягу права кожного на правову допомогу.

При цьому, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 26 вересня 2018 року у справі № 826/14072/17.

Відповідно до ст. 28 Правил адвокатської етики, схвалених Установчим З'їздом адвокатів України від 17.11.2012, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення.

Таким чином, усі ці витрати повинні перебувати у безпосередньому причинному зв'язку із наданням правової допомоги у конкретній справі, а їх розмір повинен бути розумним.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження складу та розміру витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги представником позивача представлено Договір про надання правової допомоги від 03 січня 2018 року, Додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги від 03 січня 2018 року, Додаткову угоду №2 до договору про надання правової допомоги від 20 квітня 2018 року, рахунки-фактури, акти прийому-передачі, специфікації виконаних робіт та витраченого часу на виконання робіт, платіжні доручення №3697 від 29 березня 2018 року та №4310 від 12 вересня 2018 року.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що судом першої інстанції під час розгляду клопотання про відшкодування судових витрат досліджено всі докази, надано оцінку видам правової допомоги, що були надані позивачу фахівцем в галузі права на день постановлення судового рішення судом першої інстанції та зазначені в актах виконаних робіт, зокрема: вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; час, витрачений на підготовку позовної заяви та інших процесуальних документів, а також тривалість розгляду і складність справи.

Враховуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства України колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав у даній справі для часткового задоволення клопотання представника позивача про відшкодування судових витрат.

Натомість, апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст.329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст постанови виготовлено 17 січня 2019 року.