Справа № 440/3832/18
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2019-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 січня 2019 року м. ПолтаваСправа №440/3832/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Миргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1) звернувся до суду з позовом до Миргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (надалі - відповідач, Миргородське ОУПФ), у якому просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за травень, червень 2018 року;

визнати протиправним та скасувати рішення про призупинення виплати пенсії;

зобов'язати відповідача повернути невиплачену пенсію за травень, червень 2018 року негайно після проголошення судового рішення, а також утримуватись від подальшого призупинення її виплати.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланнями на те, що позивач є пенсіонером, внутрішньо переміщеною особою, перебуває на обліку у Миргородському ОУПФ та одержує пенсію за віком. Проте пенсійний орган у травні та червні 2018 року не провів виплату пенсії ОСОБА_1 з підстав, не передбачених статтею 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Позивач вважає такі дії незаконними, оскільки вони порушують його право на пенсійне забезпечення.

2. Позиція відповідача.

Відповідач 13.11.18 отримав копію ухвали суду від 6.11.18 про відкриття провадження у цій справі, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №618 /а.с. 20/.

За приписами частини першої статті 261 Кодексу адміністративного судочинства України відзив подається протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

Відзив Миргородського ОУПФ надісланий 12.12.18 та надійшов до суду 14.12.18 /а.с. 33/, тобто, з порушенням встановленого законом строку для його подання.

Клопотання про поновлення встановленого законом процесуального строку для подання відзиву відповідачем не надано.

З цих підстав ухвалою суду від 20.12.18 відзив Миргородського ОУПФ на позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Згідно з частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 6.11.18 відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.12.18 справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом учасників.

Учасники справи у судове засідання 10.01.19 не з'явились, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Позивач надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Згідно з частиною першою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

А відповідно до пункту 1 частини третьої цієї статті, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З урахуванням наведеного, суд визнав за можливе розглядати справу без участі відповідача, якого належним чином повідомлено про розгляд справи.

За приписами частини дев'ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на неявку в судове засідання всіх учасників справи, за відсутності потреби заслухати у судовому засіданні свідка чи експерта, суд завершив розгляд справи у порядку письмового провадження.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджено копією його паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 /а.с. 22-24/.

Позивач є пенсіонером, про що свідчить копія його пенсійного посвідчення НОМЕР_3 /а.с. 12/.

Залученою до матеріалів справи копією довідки управління праці та соціального захисту населення Миргородської районної державної адміністрації Полтавської області від 21.11.14 № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи підтверджено, що з 21.11.14 фактичним місцем проживанням позивача було м. Миргород Полтавської області, а з 16.04.15 с. Вовнянка Миргородського району Полтавської області /а.с. 47/.

Позивач з 1.08.14 перебував на обліку в Миргородському ОУПФ як внутрішньо переміщена особа та отримував пенсію за віком.

На підставі листа Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 11.05.18 вих. №6550/04-22 ОСОБА_1 призупинено виплату пенсії у зв'язку з не підтвердженням проходження верифікації з огляду на тривалу відсутність (понад шістдесят діб) за місцем проживання.

23.05.18 позивач звернувся до Миргородського ОУПФ із заявою про відновлення виплати пенсії /а.с. 46, 72/. Рішенням Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 23.05.18 №19 ОСОБА_1 відновлено виплату пенсії за віком /а.с. 45/. Дане рішення надійшло до Миргородського ОУПФ 23.05.18 та зареєстроване за вх. №5098/01-21 /а.с. 45/.

Листом четвертого відділу управління з координації та контролю за виплатою пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 22.12.18 повідомлено про відновлення нарахування пенсійних виплат ОСОБА_1 з 1 травня 2018 року /а.с. 60/. Разом з цим зазначено, що виплата щомісячного розміру пенсії розпочата з липня 2018 року, а кошти за травень 2018 року у розмірі 2688,31 грн та червень 2018 року у розмірі 2688,31 грн обліковані та будуть виплачені на умовах окремого порядку, передбаченого пунктом 15 Порядку призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8.06.16 №365 (у редакції постанови від 25.04.18 №335) /а.с. 60/.

Таким чином, пенсія за травень та червень 2018 року ОСОБА_1 фактично нарахована, однак її виплату не проведено.

Вважаючи неправомірною бездіяльність відповідача щодо не виплати пенсії за травень та червень 2018 року, позивач звернулася до суду з цим позовом.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

А відповідно до статті 46 Основного Закону, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 3.05.96, ратифікована Законом України від 14.09.06 №137-V, яка набула чинності для України з 1.02.07, визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І).

Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов'язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України від 9.07.03 № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Частиною третьою статті 4 названого Закону встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 згаданого Закону передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до частини першої статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частиною першою статті 49 вказаного Закону, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 1 Закону України від 20.10.14 №1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи /частина перша статті 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"/.

Відповідно до частини другої статті 7 названого Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5.11.14 №637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних відносин) установлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. N 509.

Припинення або відновлення соціальних виплат проводиться структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад або управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об'єднаними управліннями згідно з Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. N 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам".

Пунктом 4 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8.06.16 №365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", встановлено, що соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, територіальними органами Пенсійного фонду України, робочими органами Фонду соціального страхування, центрами зайнятості за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.18 №335 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 8.06.16 №365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", зокрема, пункт 15 викладено в такій редакції "Орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.".

ОЦІНКА СУДОМ ОБСТАВИН СПРАВИ

Право громадянина на отримання пенсії є складовою частиною права на соціальний захист, гарантованого Конституцією України та Європейською соціальною хартією (переглянутою) від 3.05.96.

Відповідач не заперечує, що пенсійні виплати ОСОБА_1 за травень та червень 2018 року фактично нараховані, але їх виплату не проведено у зв'язку з не підтвердженням проходження позивачем верифікації з огляду на тривалу відсутність (понад шістдесят діб) за місцем проживання.

Водночас у ході судового розгляду справи відповідачем не надано доказів ухвалення компетентним органом рішення про припинення виплати пенсії позивачу.

Крім того, відповідач не заперечує право позивача на одержання пенсії за віком за травень та червень 2018 року, однак, зазначає, що відповідні пенсійні виплати будуть проведені після затвердження Кабінетом Міністрів України окремого порядку, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.18 №335.

Оцінюючи такі твердження пенсійного органу, суд зауважує, що згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення.

У преамбулі до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" зазначено, що зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Таким чином, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Суд враховує, що Верховною Радою України не приймались зміни до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з приводу особливостей виплати заборгованості пенсіонерам, які є внутрішньо переміщеними особами.

Водночас, як визначено статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

При цьому суд акцентує увагу на тому, що статус внутрішньо переміщеної особи надає такій особі спеціальні, додаткові права (або "інші права", як це зазначено у статті 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"), не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації, а тому відповідач повинен всіляко сприяти відновленню виплат, гарантованих державою внутрішньо переміщеним особам.

До того ж, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як встановлено судом під час розгляду справи, право на отримання позивачем пенсії відповідачем не оспорюється, однак зазначене право піддано формальним обмеженням, з підстав та у спосіб, які суперечать вимогам Конституції та законів України. Зокрема, такі обмеження не передбачені Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а також не відповідають вимогам статті 46 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, зважаючи на те, що відповідачем не надано належних та достовірних доказів наявності підстав для припинення виплати пенсії ОСОБА_1, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності Миргородського ОУПФ щодо невиплати пенсії за віком ОСОБА_1 за травень та червень 2018 року.

Окрім того, обираючи належний та ефективний спосіб захисту прав позивача, суд, зважаючи на здійснення нарахування пенсійних виплат ОСОБА_1 за спірний період та наявну у матеріалах справи інформацію про фактичний розмір таких виплат, що загалом становить 5376,62 грн (за травень 2018 року - 2688,31 грн та за червень 2018 року - 2688,31 грн), керуючись приписами частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та стягнути з Миргородського ОУПФ заборгованість з виплати пенсії за віком ОСОБА_1 у розмірі 5376,62 грн.

При цьому суд виходить з того, що в силу наведених вище приписів частини першої статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія виплачується у грошовій формі щомісяця, тобто, призупинення виплати пенсії внутрішньо переміщеній особі не передбачає зупинення нарахування такої пенсії та, відповідно, виділення коштів для проведення її виплати.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення Миргородського ОУПФ про призупинення виплати пенсії, суд зазначає, що сторонами не надано доказів ухвалення відповідачем такого рішення, а тому підстави для задоволення позову у цій частині відсутні.

Так само, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов'язання відповідача утриматись від подальшого призупинення виплати пенсії позивачу, адже такі вимоги стосуються відносин сторін на майбутнє, тоді як судовому захисту у порядку адміністративного судочинства підлягають лише фактично порушені права та законні інтереси фізичних і юридичних осіб рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Стосовно вимоги позивача про негайну виплату пенсії після проголошення судового рішення, суд враховує, що згідно з пунктом 1 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

А відтак, рішення суду належить допустити до негайного виконання у межах виплати суми пенсії за один місяць у розмірі 2688,31 грн.

З приводу посилань відповідача на те, що у провадженні Полтавського окружного адміністративного суду перебуває справа №541/2020/18 за позовом ОСОБА_1 до Миргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, суд зазначає, що позовні вимоги у згаданій справі не є тотожними вимогам ОСОБА_1 у цій справі. До того ж, провадження у цій справі відкрито раніше, аніж прийнято до провадження Полтавського окружного адміністративного суду адміністративну справу №541/2020/18.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та ураховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 частково.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 6.11.18 позивача звільнено від сплати судового збору.

Відповідач доказів понесення судових витрат до суду не надав.

За таких обставин, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 241-246, 257-263, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Миргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Миргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за віком за травень та червень 2018 року.

Стягнути з Миргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (; вул. Гоголя, 107, м. Миргород, Полтавська область, 37600) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2) заборгованість з виплати пенсії за віком за травень та червень 2018 року у розмірі 5376,62 грн (п'ять тисяч триста сімдесят шість гривень шістдесят дві копійки).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Допустити рішення суду до негайного виконання в частині стягнення суми пенсії за віком за один місяць у розмірі 2688,31 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят вісім гривень тридцять одна копійка).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Полтавський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.О. Кукоба