Справа № 1740/2079/18
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/3083/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Ніколіна В.В.,

з участю секретаря судового засідання - Федчук М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданнів м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Управління Держпраці у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року у справі № 1740/2079/18 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВПК-Україна" до Управління Держпраці у Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

суддя в 1-й інстанції - Щербаков В.В.,

час ухвалення рішення - 20.09.2018 року, 12:15 год,

місце ухвалення рішення - м.Рівне,

дата складання повного тексту рішення - 04.10.2018року,

в с т а н о в и в:

Позивач- ТОВ «ВПК-Україна» звернулося в суд з позовом до відповідача - Управління Держпраці у Рівненській області, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 03 липня 2018 року №РВ112/947/000296/МГ-ФС на загальну суму 148920,00 грн.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року позо задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці у Рівненській області про накладення штрафу від 03 липня 2018 року №РВ112/947/000296/МГ-ФС на загальну суму 148920,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належно правової оцінки тому факту, що як індексація заробітної плати, так і компенсація за невчасно виплачену індексацію є мінімальною державною гарантією в оплаті праці та державною соціальною гарантією. Під час інспекційного відвідування ТОВ «ВПК-Україна» виявлено порушення трудового законодавства, зокрема, не проведена компенсація за несвоєчасну виплату сум індексації грошових доходів громадян ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з квітня 2015 року по грудень 2016 року та не проводилося коригування на коефіцієнт підвищення заробітної плати, яка враховувалась при обчисленні середньої заробітної плати для оплати щорічних відпусток за період 2016 та 2017 років, що є порушенням норм трудового законодавства, а тому правомірно застосовано штраф відповідно до приписів ст.265 КЗпП України. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивачем відзив на апеляційну скаргу поданий не був, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача (апелянта) - ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача - ОСОБА_6 у судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 12 по 15 червня 2018 року на підставі наказу від 11 червня 2018 року №493 та направлення від 11 червня 2018 року №373-Н/09-27 працівниками Управління Держпраці у Рівненській області проведено інспекційне відвідування ТОВ «ВПК-Україна» з питань додержання законодавства про працю.

Інспекційним відвідуванням встановлено порушення абз.6 п.4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, а саме:ТОВ «ВПК-Україна» не проведена компенсація за несвоєчасну виплату сум індексації грошових доходів громадян ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з квітня 2015 року по грудень 2016 року; порушення п.10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, а саме: не проводилось корегування на коефіцієнт підвищення заробітної плати чотирьом працівникам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка враховувалась при обчислені середньої заробітної плати для оплати щорічних відпусток за періоди 2016 та 2017 років.

За результатами інспектування складено акт №РВ112/947/АВ від 15 червня 2018 року.

03 липня 2018 року Управління Держпраці у Рівненській області винесено постанову про накладення штрафу №РВ112/947/000296/МГ-ФС, якою ТОВ «ВПК-Україна» визнано винним у порушенні законодавства про працю, а саме: проведено компенсацію за несвоєчасну виплату сум індексації грошових доходів у червні 2018 року зазначеним працівникам, чим вбачається порушення вимог ст.33 Закону України «Про оплату праці» та на підставі абз. 4 ч.2 ст.265 КЗпП України на ТОВ «ВПК-Україна» накладено штраф у розмірі 148920,00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду матеріалів інспекційного відвідування ТОВ «ВПК-Україна» відповідачем притягнуто позивача до відповідальності за порушення, яке полягає у несвоєчасній виплаті компенсації, що є порушенням вимог ст.34 Закону України «Про оплату праці», разом з тим, інспекційним відвідуванням встановлено порушення позивачем норм виплати сум індексації грошових доходів громадян з квітня 2015 року по грудень 2016 року, що врегульовано ст.33 Закону України «Про оплату праці». Як наслідок, сума застосованого штрафу не відповідає вчиненому позивачем правопорушенню, тобто відповідачем неправильно застосована штрафна санкція, а тому оскаржувана постанова про накладення штрафу підлягає скасуванню.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з п.1 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1ст.259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96 затверджено «Положення про Державну службу України з питань праці», відповідно до пункту 1 якого, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з пп.6 п.4 Положення №96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

П.7 Положення №96 передбачає, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №100 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» утворено територіальні органи Держпраці, зокрема, Головне управління Держпраці у Рівненській області.

Відповідно до пп.5 п.4 «Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області», затвердженого наказом Мінсоцполітики від 27 березня 2015 №340 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.04.2015 за №438/26883), Управління на виконання покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами та фізичними особами, які використовують найману працю.

Згідно з пп.49 цього ж пункту Управління накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці.

Таким чином, відповідач є повноважним органом, який забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю на території Рівненської області.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю визначається постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 26 квітня 2017 року №295, якою, зокрема, затверджено «Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю».

Відповідно до п.2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Підпунктом 3 п.5 цього ж Порядку передбачено, що інспекційні відвідування проводяться, у тому числі, за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржене інспекційне відвідування було проведено за рішенням керівника органу контролю, за результатами розгляду звернень працівників ТОВ «ВПК-Україна» ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, тобто з підстав, встановлених законом.

Відповідно до приписів п.27 Порядку №295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності .

Ч.1 ст.265 КЗпП України передбачає, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Згідно з ч.2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, серед іншого: недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення; порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Ч.4 ст.265 КЗпП України передбачає, що штрафи, зазначені у ч.2 ст.265 КЗпП України, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками. Штрафи можуть бути накладені, зокрема, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу (п.2).

Як вбачається з матеріалів справи, під час інспекційного відвідування встановлено порушення ТОВ «ВПК-Україна» норм виплати сум індексації грошових доходів громадян ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з квітня 2015 року по грудень 2016 року.

Зі змісту оспорюваної постанови від 03 липня 2018 року №РВ112/947/000296/МГ-ФС вбачається, що ТОВ «ВПК Україна» порушило вимоги ст.33 Закону України «Про оплату праці», а саме: заробітна плата працівників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у період з квітня 2015 року по грудень 2016 року не підлягала індексації згідно з Порядком проведення індексації грошових коштів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, ТОВ «ВПК Україна» проведено компенсацію за несвоєчасну виплату сум індексації грошових доходів зазначеним працівникам у червні 2018 року, у зв'язку з чим на підставі абз.4 ч.2 ст.265 КЗпП України до позивача застосовано штраф в сумі 148920,00грн.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Згідно зі ст.34 цього Закону компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Колегія суддів звертає увагу на те, що індексація доходу та компенсація різними правовими категоріями.

Так, відповідно до ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до абз.7 Порядку проведення індексації грошових доходів населення від 17 липня 2003 року №1078 у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Згідно з ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого них органу (особи).

Згідно зі ст.2 цього Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів.

З системного аналізу вищенаведених правових норм можна дійти висновку, що індексація доходу - це механізм покриття в грошовому виразі доходу від втрат понесених через інфляцію, а компенсація - механізм компенсування втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, тобто це різні по суті правові категорії.

Як вбачаться з матеріалів справи, під час розгляду матеріалів інспекційного відвідування та винесенні оскаржуваної постанови про накладення штрафу Управління Держпраці у Рівненській області притягнуло ТОВ «ВПК-Україна» до відповідальності за порушення, яке полягає у несвоєчасній виплаті компенсації, що є порушенням вимог ст.34 Закону України «Про оплату праці».

Тобто, позивача притягнуто до відповідальності за несвоєчасну виплату компенсації, що є порушенням ст.34 Закону України «Про оплату праці», разом з тим, у оскаржуваній постанові зазначено за порушення приписів ст.33 Закону України «Про оплату праці».

Колегія суддів звертає увагу на те, що ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, а ні під час апеляційного перегляду представник Управління Держпраці у Рівненській області не заперечував цього факту.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постанова про накладення штрафу від 03 липня 2018 року №РВ112/947/000296/МГ-ФС за вищенаведених обставин підлягає скасуванню, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об'єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року у справі № 1740/2079/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає за винятками, визначеними п.2 ч.5 ст. 328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий- суддя О.І.Мікула

Судді А.Р. Курилець

В.В. Ніколін

Повне судове рішення складено 21 січня 2019 року.