Справа № 0440/6576/18
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2018 року Справа № 0440/6576/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Врони О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників (у письмовому провадженні) в місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпрі ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) до Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпрі ради(далі -відповідач), в якому з урахуванням уточненого позову від 08.10.2018 року, просить:
- визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпрі ради, яка полягає у непродовженні довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та не виплаті, починаючи з 20.09.2014 року, адресної допомоги на користь позивача;
- зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпрі ради продовжити довідку про взяття позивача на облік як внутрішньо переміщеної особи, виплатити адресну допомогу позивачу негайно після проголошення судового рішення, а також утриматись від подальшого призупинення її виплати.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.09.2018 року залишено позовну заяву без руху у зв'язку з недотриманням вимог статті 161 КАС України при зверненні до суду з відповідною позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2018 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
В обгрунтування позову зазначено, що позивач з 20.09.2014 року у зв'язку з проведенням антитерористичної операції, змушений був покинути своє місце проживання з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту та переміститись до м.Дніпро. За заявою позивача 11.03.2015 року ним отримано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, однак відповідачем не було перераховано адресну допомогу позивачу, чим порушені права позивача.
09.11.2018 року на адресу суду від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що при первинному зверненні позивача для взяття його на облік ним була надана недостовірна інформація щодо дати переміщення з району проведення антитерористичної операції. Враховуючи, що позивач фактично мешкав та працював у м.Дніпрі з 02.06.2013 року, внутрішньо перемістився до початку проведення антитерористичної операції, слід дійти висновку, що у ОСОБА_1 відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення.
26.11.2018 року на адресу суду від позивача надійшла письмова відповідь на відзив, в якій було підтримано позицію викладену в позовній заяві та зазначено, що довідка видана позивачу 11.03.2015 року, а зміни щодо строку її дії вступили в законну силу 09.09.2015 року, а звортна дія нормативно-правового акту у часі є неприпустимою до вказаних відносин.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що згідно з наказом Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 року №33/6/а визначено, зокрема, такі райони проведення антитерористичної операції та терміни її проведення: Донецька і Луганська області - з 07.04.2014 року.
В довідці зазначено, що ОСОБА_1 постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 і перемістився з тимчасово окупованої території в АДРЕСА_2.
05.02.2016 року позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпрі ради з заявами про продовження терміну дії довідки, як внутрішньо переміщеній особі.
10.02.2016 року на адресу позивача направлено супровідний лист №1479, яким повідомлено, що згідно рішення районної робочої групи, оформленого протоколом засідання від 09.02.2016 року №2, позивачу відмовлено у продовженні терміну дії довідки, як внутрішньо переміщеній особі, в зв'язку з відсутністю обставин, що спричинили переміщення ОСОБА_1 з району проведення антитерористичної операції, а саме зазначено, що позивач фактично працює у м. Дніпрі з 02.06.2013 року, тобто до початку проведення антитерористичної операції.
Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача, що полягає у непродовженні дії довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (далі-Закон № 1706-VII) встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.
У відповідності до частини першої статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Відповідно до абзацу першого ч. 1 ст. 4 Закону України № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.
Частиною 2 ст. 4 цього Закону встановлено, що підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.
Згідно ч. 1 ст. 5 Закону № 1706-VII довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.
Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст. 4 Закону № 1706-VII).
Механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи визначено постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509, якою затверджено Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
Відповідно до п. 6 Порядку № 509 у день подання заяви про взяття на облік, крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 4 цього Порядку, безоплатно видається довідка за формою згідно з додатком, яка роздруковується на аркуші формату А4, підписується посадовою особою уповноваженого органу та скріплюється печаткою такого органу.
Згідно положень абзацу 2 пункту 4 Порядку № 509, у разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв'язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення.
Відповідно до копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 вбачається, що в ньому наявна відмітка про реєстрацію останнього в м. Шахтарськ, мікрорайон 7, буд.35, кв.116, з 18.07.2006 року.
Відповідно ст. 12 Закону № 1706-VII підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.
Відповідно до п. 2 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановю КМУ від 08 чеврня 2016 року № 365 "Про деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", документом, що підтверджує статус внутрішньо переміщеної особи, є довідка, видана такій особі відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб".
Згідно з п. 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого Постановю КМУ від від 08 чеврня 2016 року № 365 "Про деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" ( в редакції, що діяла станом на день припинення виплати грошової допомоги) соціальні виплати припиняються у разі: 1) наявності підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати; 2) встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї; 3) отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат; 4) скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"; 5) отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.
Згідно п. 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою КМУ від 01 жовтня 2014 року № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.
За приписами п.7-1 Порядку № 509 у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб. Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці. Уповноважений орган на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб запис про скасування дії довідки.
З наданої позивачем інформації про його працевлаштування в 8 Державному пожежно-рятувальному загоні Головного управління ДСНС України у Дніпропетровській області з 02.06.2013 року, відповідачем зроблено висновок про фактичне проживання позивача на території Дніпропетровської області з 02.06.2013 року та про те, що переміщення позивача не пов'язане з проведенням антитерористичної операції та відбулось задовго до її початку, а відтак, позивач не є особою, яка підпадає під дію Закону №1706-VII.
На підтвердження проживання позивача у Дніпропетровській області з більш раннього періоду, ніж окуповано територію та розпочато АТО, представником відповідача надані суду копії довідок 8 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Дніпропетровській області від 03.03.2015 року №276/04-15 та від 03.02.2016 року №150/04-16, в яких зазначено, що ОСОБА_1 дійсно є співробітником ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області та проходить службу на посаді заступника начальника загону 8 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Дніпропетровській області з 02.06.2013 року.
Посилання відповідача на факт працевлаштування позивача в Дніпропетровській області з 02.06.2013 року, що унеможливлює його проживання в м. Шахтарськ, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, а працевлаштування ОСОБА_1 в Дніпропетровській області не скасувує реєстрацію його місця проживання в м.Шахтарськ.
Таким чином, твердження представника відповідача про проживання ОСОБА_1 в м. Дніпро з 2013 року, тобто до початку проведення АТО є лише припущенням, не підтверджені жодними допустими в адміністративному судочинстві доказами.
В ході розгляду справи, представником відповідача доведено суду, що позивач з 2013 року працював на території Дніпропетровської області, однак, не доведено місця проживання позивача не за місцем реєстрації, оскільки місце роботи особи може бути територіально відділене від місця проживання.
Суд зазначає, що у рішенні ЄСПЛ від 8 липня 2004 року по справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» ЄСПЛ визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за ст. 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Суханов та Ільченко проти України» Суд зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Щокін проти України", питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (цитата у п. 33 цього рішення).
Описане свідчить про те, що невиплата належної позивачу щомісячної адресної допомоги на проживання суперечить виконанню Україною її позитивного зобов'язання відносно ОСОБА_1 як внутрішньо переміщеної особи.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність вчинених дій.
Отже, суд задовольняє позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпрі ради, яка полягає у непродовженні довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та не виплаті, починаючи з 20.09.2014 року, адресної допомоги на користь позивача, та зобов'язання відповідача продовжити довідку про взяття позивача на облік як внутрішньо переміщеної особи, виплатити адресну допомогу з 20.09.2014 року.
Однак, суд відмовляє в частині позовної вимоги щодо утримання в подальшому від призупинення виплати адресної допомоги, оскільки відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Таким чином, до компетенції адміністративного суду не належить прийняття рішення на майбутнє, а входить прийняття рішення для захисту порушених прав та законних інтересів учасників процесу.
Відповідно до ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Керуючись, ст.ст. 139, 241 - 246, 250, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпрі ради, яка полягає у непродовженні довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та не виплаті, починаючи з 20.09.2014 року, адресної допомоги на користь ОСОБА_1.
Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпрі ради продовжити довідку про взяття позивача на облік як внутрішньо переміщеної особи.
Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпрі ради виплатити ОСОБА_1 адресну допомогу, починаючи з 20.09.2014 року.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона