Справа № 400/134/19
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2019-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

23 січня 2019 р. № 400/134/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Лісовської Н.В., розглянувши матеріали адміністративної справи за

адміністративним позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідачів:1: Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001 2: Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Миколаївській області, вул. 5 Слобідська, 125, м. Миколаїв, 54003

про:визнання незаконними та скасування постанови від 27.06.2018, доручення від 28.09.2018 № 014-0002400, наказу від 30.10.2018 № 116,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління поліції в Миколаївській області та Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Миколаївській області (далі по тексту РЦ з надання безоплатної правової допомоги) про визнання незаконними та скасування постанови Старшого слідчого СВ Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області Панченка С.С. від 27.06.2018 р. про доручення призначити адвоката; доручення РЦ з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 28.09.2018 р. № 014-0002400 для надання безоплатної вторинної правової допомоги, та Наказу від 30.10.2018 р. № 116 РЦ з надання безоплатної правової допомоги щодо припинення дії доручення та заміну адвоката.

Відповідно до приписів ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про те, що даний позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З позову та доданих до нього матеріалів судом встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне провадження № 0002905 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України. ОСОБА_1 є підозрюваним у вказаному кримінальному провадженні.

Фактично позивач оскаржує постанову слідчого, винесену в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0002905, про що свідчить Лист позивача до Миколаївської місцевої прокуратури від 28.09.2018 р. Вимоги Позивача про визнання незаконними та скасування доручення РЦ з надання безоплатної правової допомоги для надання безоплатної вторинної правової допомоги та наказу щодо припинення дії доручення та заміну адвоката є похідними та здійснені на виконання постанови слідчого, винесеної в межах кримінального провадження.

Пункт 16 ч. 3 ст. 42 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) надає підозрюваному право оскаржувати рішення слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування регулюється параграфом 1 глави 26 КПК України.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, передбачених ч. 1 ст. 19 КАС України, тобто коли відповідачем виступає суб'єкт владних повноважень. У даному випадку, оскаржувана постанова прийнята не суб'єктом власних повноважень, а процесуальною особою - слідчим, під час здійснення своїх повноважень у межах кримінального проводження. Оскарження рішень слідчого не відноситься до юрисдикції адміністративних судів. Суд критично оцінює позицію Позивача, що оскаржувана постанова винесена слідчим (27.06.2018 р.), тобто до порушення кримінальної справи (29.07.2018 р.), оскільки вочевидь має місце описка слідчого в даті прийняття оскаржуваної постанови, а саме в місяці: не 06, а 09 місяць, що підтверджується датою листа Позивача до Миколаївської місцевої прокуратури від 28.09.2018 р.

При цьому, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

Водночас, адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду (ч. 3 ст. 19 КАС України).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.07.2006 р. у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «суд, встановлений законом» у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».

Таким чином, вимоги позивача про визнання незаконною та скасування постанови слідчого від 27.06.2018 р. про доручення призначити адвоката під час досудового слідства у кримінальному проваджені, а також похідні від неї вимоги про визнання незаконними та скасування доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги та наказу щодо припинення дії доручення мають розглядатися в порядку, передбаченому КПК України.

Позивач помилково вважає себе споживачем послуг безоплатної вторинної правової допомоги.

З аналізу ст. 1-1 і ст. 2 Закону України «Про захист прав споживачів» суд дійшов висновку, що на правовідносини щодо надання безоплатної вторинної правової допомоги під час проведення досудового слідства в кримінальному провадженні або під час розгляду кримінальної справи в суді, не розповсюджується дія вказаного закону. Дані відносини мають зовсім іншу правову природу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

При цьому, ч. 6 вказаної статті зобов'язує суд роз'яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи, у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті.

Суд роз'яснює заявнику, що поданий ним позов має розглядатися місцевим загальним судом за правилами КПК України.

Керуючись ст. 19, 170-171 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління поліції в Миколаївській області та Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Миколаївській області про визнання незаконними та скасування постанови від 27.06.2018 р., доручення від 28.09.2018 р. № 014-0002400, наказу від 30.10.2018 р. № 116.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі може бути оскаржено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ст. 256 КАС України.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення в порядку, визначеному ст. 295-297 з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Ухвала підписана суддею 23.01.2019 р.

Суддя Н. В. Лісовська