Справа № 686/19003/18
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/19003/18

Головуючий у 1-й інстанції: Бондарчук В.В.

Суддя-доповідач: Іваненко Т.В.

17 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Франовської К.С. Кузьменко Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 листопада 2018 року (місце ухвалення рішення - м. Хмельницький, повний текст складено 12.11.2018) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти №4 Управління патрульної поліції лейтенанта поліції Шкваровського Володимира Васильовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

17 серпня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до відповідачів, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати постанову інспектора роти №4 УПП про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР№045878 від 11.08.2018 року, провадження у справі закрити.

В обґрунтування позову зазначав, що відповідачем 11 серпня 2018 року було винесено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП, посилаючись на те, що відповідне стягнення до позивача було накладено за те, що він рухаючись по а/д Н-03212 км.+200 м перетнув горизонтальну дорожню розмітку 1.1, чим порушив п.п. 8.5.1. ПДР.

Позивач вважає, що постанова є протиправною, посилаючись на те, що в місці де він почав обгін, горизонтальна дорожня розмітка переривається, що свідчить про відсутність в тому місці горизонтальної розмітки 1.1. та відсутність заборони обгону. Рухаючись позаду вантажного автомобіля швидкість якого була менше 30 км/год, побачивши наявність переривчастої горизонтальної розмітки, впевнившись в безпечності манеру, дотримуючись вимог ПДР він здійснив обгін одинокого транспортного засобу. Однак відповідач не враховуючи його пояснення, виніс постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. Позивач в своїх діях будь-якого складу правопорушення не вбачає та просить його вимоги задовольнити та скасувати винесену постанову.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 листопада 2018 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до інспектора роти №4 Управління патрульної поліції Шкваровського В.В., Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ВР №045878 від 11 серпня 2018 року, якою ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить зазначену постанову скасувати та прийняту нову, якою задовольнити його позовні вимоги.

У відзиві до апеляційної скарги відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 11 серпня 2018 року інспектором роти №4 БУПП в Хмельницькій області Шкваровським Володимиром Васильовичем було винесено постанову серії ВР №045878, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. Підставою для винесення постанови стало те, що ОСОБА_2 рухаючись по а/д Н-03212+200 м перетнув горизонтальну дорожню розмітку 1.1, чим порушив п.п. 8.5.1. ПДР.

Не погодившись з вказаною постановою позивач оскаржив її в судовому порядку.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що винесена інспектором патрульної поліції постанова відповідає вимогам чинного законодавства і підстав для її скасування немає.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом ст. 222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 цього Кодексу, покладено на органи Національної поліції.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Частиною 4 ст. 285 КУпАП визначено, що у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

Відповідно до п.1.3. Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух, не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом та ін.

Пунктом 8.1 Правил дорожнього руху України від 10.10.2001 року №1306 визначено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Так, дорожня розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Згідно з п. 8.5.1. Правил дорожнього руху України, горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Відповідно до розділу 34 Правил дорожнього руху України дорожня розмітка є найпростішим та ефективним засобом організації дорожнього руху. Розмітка являє собою лінії, написи та інші позначення, що наносяться на проїзну частину, бордюри та елементи дорожніх споруд.

Згідно положень пп. 1.1. розділу 34 Правил дорожнього руху України, горизонтальна розмітка (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Дорожня розмітка допомагає водію орієнтуватися в дорожніх умовах, особливо під час руху в темну пору доби, коли водієві дуже складно залишатися на полосі руху під час зустрічного роз'їзду.

Відповідно до Розділу 34 Правил від 10.10.2001 року №1306 лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється.

Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП, стало встановлення факту перетину суцільної дорожньої горизонтальної лінії розмітки 1.1.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною другою ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем було надано суду відеозапис та копію схеми дислокації технічних засобів регулювання дорожнім рухом на а/д Н-03 "Житомир-Чернівці" як докази на підтвердження правомірності ухваленої відносно позивача постанови та на спростування викладених у позові доводів.

Приймаючи рішення, колегія суддів бере до уваги той факт, що з наданого відповідачем відеозапису встановлено дійсність перетину позивачем горизонтальної дорожньої розмітки вузької суцільної лінії 1.1 з виїздом на зустрічну смугу руху.

При цьому на відеозаписі чітко зафіксовано стан дорожньої розмітки по А/Д Н-03212+200 м (запис №2018_0811_0846, час запису 0:00:07), а конкретно в місці, де ОСОБА_2 здійснив перетин проїзної частини з виїздом на смугу зустрічного руху, дорожня розмітка 1.1. переривається лінією розмітки 1.7. (Переривчаста лінія з короткими штрихами і рівними їм проміжками - позначає смуги руху, а також напрямок головної дороги в межах перехрестя), після чого слідує вузька суцільна. Проте розмітка 1.7 не дозволяє здійснити маневр обгону.

Аналіз п. 8.5.1. Розділу 8 та абзацу 3,4 Розділу 34 Правил № 1306 дає підстави для висновку, що горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху, позначаючи, в даному випадку, межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено. Тобто, перетин заборонених меж проїзної частини, крім випадків об'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год, вважається адміністративним правопорушенням та є підставою для накладення адміністративного стягнення, що спростовує доводи позивача про відсутність заборон, передбачених вказаними пунктами Правил.

Суд зауважує, що з аналізу ст. 251 КУпАП, ст. 69 КАС України та матеріалів справи випливає, що доказами у даній справі є відеозапис з відеореєстратора автомобіля, нагрудних камер поліцейських, схема дислокації технічних засобів регулювання дорожнім рухом на вказаній території наданим відповідачем, що були досліджені судом. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Позаяк з матеріалів справи вбачається всебічне дослідження судом першої інстанції відеоматеріалу, схеми дислокації технічних засобів регулювання дорожнім рухом, тому апеляційний суд відхиляє доводи скаржника щодо того, що даний перетин він здійснив з метою обгону транспортного засобу, що рухався зі швидкістю менше 30 км/год. При цьому суд вважає, що позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем у повній мірі підтверджено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, що свідчить про законність та правомірність винесеної ним постанови серії ВР№045878 від 11.08.2018 року.

Доводи апеляційної скарги позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування рішення не вбачається.

Частиною 1 ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 17 січня 2019 року.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Франовська К.С. Кузьменко Л.В.