Справа № 0440/6698/18
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2018 року Справа № 0440/6698/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Врони О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників (у письмовому провадженні) в місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі -відповідач), в якому просить:
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дати подання заяви, тобто з 22.02.2018 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2018 року залишено позовну заяву без руху у зв'язку з недотриманням вимог статті 161 КАС України при звернення до суду з відповідною позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.10.2018 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
В обгрунтування позову зазначено, щовідповідачем протиправно відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії, оскільки на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії позивач мала право на призначення пенсії за віком. Позивачем були надані всі необхідні документи, в тому числі трудові книжки, які підтверджують стаж роботи. Як на підставу відмови у призначенні пенсії, відповідачем зазначено, що в трудовій книжці НОМЕР_3 невірно зазначено ім'я позивача, проте факт належності трудової книжки позивачу встановлено рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області у справі №180/934/18. Незважаючи на рішення суду, пенсію позивача не призначено, чим порушено її права та законні інтереси.
Представником відповідача26.10.2018 року подано відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити, обгрунтовуючи тим, щовідповідно до запису в трудовій книжці НОМЕР_2 позивач з 13.01.1978 року працювала в Проектному інституті землеустрою Міністерства сільського господарства Грузинської РСР та була звільнена 15.10.2000 року. Печатка на записі про звільнення з роботи викладена іноземною мовою без визначення назви підприємства, в цьому випадку надається до УПФУ нотаріально засвідчений переклад печатки, що позивачем зроблено не було. Відповідачем зазначено, що навіть у разі дооформлення документів про період роботи в Проектному інституті землеустрою Міністерства сільського господарства Грузинської РСР, то загальний стаж роботи позивача складатиме 23 роки 9 місяців 3 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що22.02.2018 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою на призначення пенсії за віком №286.
До заяви на призначення пенсії позивачем додано трудові книжки НОМЕР_2 дата заповнення 13.10.1978 року, НОМЕР_3 дата заповнення 10.11.2004 року.
02.03.2018 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано ОСОБА_1 повідомлення про прийняте рішення щодо відмови в призначенні пенсії.
В обгрунтування рішення про відмову в призначенні пенсії відповідачем зазначено:
- в трудовій книжці НОМЕР_2 запис про звільнення з Проектного інституту землеустрою Міністерства сільського господарства Грузинської РСР зроблено на грузинській мові без визначення назви підприємства, чим порушено п. 2.15 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників;
- врахувати стаж на підставі трудової книжки НОМЕР_3 немає законних підстав, оскільки в ній невірно записано ім'я позивача, в трудовій книжці - Івета, а згідно паспортних даних - Іветта.
Не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії, позивач звернулась до суду з відповідним позовом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначаються Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV), який набрав чинності з 01.01.2004.
Статтею 1 цього Закону передбачено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого зазначеним Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до статті 4 Закону N1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Згідно з частиною першою статті 26 Закону N1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажуз 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.
Відповідно до матеріалів справи, право позивача на отримання пенсії за віком виникло у віці 58 років, у зв'язку з тим, що остання народилась 07вересня 1959 року, що підтверджується копіямитрудових книжок та свідоцтва про шлюб, в яких зазначено дату народження позивача.
Згідно з частиною 1 статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією.
На підставі частини 5 статті 45 Закону №1058-IVдокументи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Відповідно до статті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 12.09.1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
На підтвердження страхового стажу для призначення пенсії, позивачем надані відповідачу трудові книжки НОМЕР_2 дата заповнення 13.10.1978 року, НОМЕР_3 дата заповнення 10.11.2004 року.
Відмовляючи позивачу в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи, визначеного в трудовій книжці НОМЕР_2 відповідач послався на те, що ОСОБА_1 з 13.01.1978 року працювала в Проектному інституті землеустрою Міністерства сільського господарства Грузинської РСР та була звільнена 15.10.2000 року. Печатка на записі про звільнення з роботи викладена іноземною мовою без визначення назви підприємства, в цьому випадку надається до УПФУ нотаріально засвідчений переклад печатки, що позивачем зроблено не було.
Суд не погоджується з викладеною відповідачем підставою для відмови в призначенні пенсії, та зазначає, що 09.01.1995 року урядами України та Республіки Грузія укладено угоду про співробітництво в галузі пенсійного забезпечення, ратифіковану на території України 22.11.1995 року.
Згідно зі статтею 2 Угоди ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством Сторін, крім випадків, передбачених статтею 9 цієї Угоди.
Статтею 3 Угоди визначено, що при визначенні права на пенсію, зокрема на пільгових умовах і за вислугу років, враховується трудовий стаж, набутий на території України (і) або Республіки Грузія, а також трудовий стаж, що визнається на території будь-якої зі Сторін.
На підставі статті 4 Угоди потрібні для пенсійного забезпечення документи, видані у встановленому порядку на території однієї Сторони, приймаються без легалізації на території другої Сторони.
З викладеного, суд приходить до висновку, що трудова книжка позивача НОМЕР_2 та печатка Проектного інституту землеустрою Міністерства сільського господарства Грузинської РСР не підлягають легалізації на території України для підтвердження страхового стажу в силу положень міжнародної Угоди між урядами України та Республіки Грузія.
Таким чином, посилання відповідача на порушення положень Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 року, оскільки міжнародна Угода між урядами України та Республіки Грузія, ратифікована на території України 22.11.1995 року є документом вищої юридичної сили та застосовується для вирішення спору у правових відносинах, що розглядаються.
Щодо твердження відповідача про неможливість врахувати стаж на підставі трудової книжки НОМЕР_3 неможливо через неправильне написання ім'я позивача, суд зазначає наступне.
У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з заявою про встановлення факту належності їй трудової книжки.
Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18.06.2018 року у справі №180/934/18 заяву ОСОБА_1 задоволено; встановлено факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уроженки м. Тбілісі Республіки Грузія, трудової книжки НОМЕР_3 заведеної 10.11.2004 року на ім'я ОСОБА_1.

Рішення суду набрало законної сили 24.07.2018 року.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, факт належності трудової книжки НОМЕР_3 позивачу підтверджено в судовому порядку, про що повідомлено відповідача заявою ОСОБА_1 від 20.08.2018 року, направленої на адресу Головного управління Пенсійного фонду у Дніпропетровській області та отриманої останнім 21.08.2018 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Отже, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача щодо невключення до страхового стажу позивача трудових книжок НОМЕР_2 дата заповнення 13.10.1978 року, НОМЕР_3 дата заповнення 10.11.2004 року, що призвело до невірного обчислення стажу для призначення пенсії та прийняття протиправного рішення про відмову у призначенні пенсії за віком.

Відповідно до частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Таким чином, відповідачне довів належними та допустимими доказами правомірність вчинених дій.

З огляду на викладене, вимога позивача про визнання рішення від 02.03.2018 року, оформленого протоколом №62, про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком - протиправним та таким що підлягає скасуванню, позовна вимона підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов'зання призначити пенсію за віком з дати подання заяви, то суд зазначає, що не наділений відповідними поноваженнями проводити розрахунок страхового стажу позивача, оскільки це є дискреційні повноваження органів Пенсійного фонду України.

Оскільки відповідачем не проводився розрахунок страхового стажу позивача з урахуванням вищезазначених трудових книжок, то суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовної вимоги прозобов'зання призначити пенсію за віком, проте вважає за потрібнезобов'язати Головне управління Пенсійного фонду у Дніпропетровській області розглянути заяву позивача, подану 22.02.2018 року для призначення пенсії та провести розрахунок стажу позивача для призначення пенсії, з урахуванням відомостей, зазначених в трудових книжках НОМЕР_2 дата заповнення 13.10.1978 року, НОМЕР_3 дата заповнення 10.11.2004 року.

Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи, суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас, суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

У зв'язку з вищевикладеним, відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за потрібне вийти за межі позовних вимог, оскільки це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору, відповідно до норм статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з частковим задоволенням позову, підлягають відшкодуванню за рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у розмірі 352,40 грн.

У зв'язку з перебуванням судді Врони О.В. у щорічній відпустці з 22.10.2018 року по 23.11.2018 року, рішення суду виготовлено в перший робочий день судді.

Керуючись, ст.ст. 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії- задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасуватирішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 02.03.2018 року, оформлене протоколом №62, про відмову ОСОБА_1 призначенні пенсії за віком.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду у Дніпропетровській області розглянути заяву ОСОБА_1, подану 22.02.2018 року для призначення пенсії та провести розрахунок стажу ОСОБА_1 для призначення пенсії, з урахуванням відомостей, зазначених в трудових книжках НОМЕР_2 дата заповнення 13.10.1978 року, НОМЕР_3 дата заповнення 10.11.2004 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1)за рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) судові витрати у розмірі 352 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона