Справа № 743/1841/18
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2019-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 743/1841/18 Суддя першої інстанції: Сташків В.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Кузьмишиної О.М. та Степанюка А.Г.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області до Громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 про продовження строку затримання,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопада 2018 року позивач - Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області звернувся до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до Громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 про продовження строку затримання, в якому просив:

- продовжити строк затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 терміном на три місяці.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що затримання іноземця в установленому порядку є однією із умов розміщення останнього в пункті тимчасового перебування іноземця, з метою забезпечення примусового видворення, у зв'язку з тим, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 липня 2018 року, яке було залишено без зміни постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2018 року ОСОБА_1 було примусово видворено за межі території України, а 26 січня 2019 року закінчується строк затримання останнього, відповідачем, в установлений строк не виконано рішення про його примусове повернення, на даний час виконати рішення суду про видворення не має змоги у зв'язку із відсутністю відповіді від Департаменту консульської установи МЗС.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 має паспорт громадянина Народної Республіки Бангладеш № НОМЕР_1, який дійсний з 17.05.2018 року до 16.05.2023 року.

18.07.2018 року працівниками УБЗПТЛ ГУНП в Харківській області спільно з працівниками ГУДМС України в Харківській області під час проведення цільового профілактичного заходу з виявлення іноземців та ОБГ, які нелегально перебувають на території м. Харкова, було виявлено громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться на території України незаконно, у нього були відсутні документи, що посвідчують його особу та громадянську приналежність за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та уповноваженими особами ГУДМС України в Харківській області прийнято рішення про примусове повернення за межі України відповідача по справі з зобов'язанням останнього покинути територію України у термін до 22.07.2018 р..

26 липня 2018 року уповноваженими особами ГУДМС України в Харківській області прийнято рішення про поміщення громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до Чернігівського ПТПІ.

27 липня 2018 року громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за актом приймання-передавання іноземця або особи без громадянства, передано до Чернігівського ПТПІ.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 липня 2018 року, яке було залишено без зміни постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2018 року, було примусово видворено за межі території України громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та затримано останнього з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України терміном до 6 місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

З урахуванням того факту, що 26.01.2019 року закінчується строк затримання відповідача, проте виконати рішення суду про примусове видворення на даний час не має можливості, позивач звернувся до суду із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини третьої статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.

Згідно вимог ст. 6 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземця або особу без громадянства може бути визнано біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або їм може бути надано тимчасовий захист у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Згідно ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців. Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Згідно пп. f п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Пунтокм 2.7 Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 року № 353/271/150 детально описує вжиття компетентними органами заходів щодо ідентифікації та документування іноземців та передбачає, що:

- у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу);

- у разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС;

- у разі відсутності відповіді від компетентних органів країни походження іноземця запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Так, з матеріалів справи вбачається, що громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано з поміщенням до ПТПІ не тільки з метою ідентифікації, але й з метою забезпечення примусового видворення за межі України.

В добровільному порядку рішення про примусове повернення відповідачем виконано не було.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 липня 2018 року, яке було залишено без зміни постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2018 р., ОСОБА_1 було примусово видворено за межі території України.

Відповідно до вищевказаних рішень, відповідач незаконно перебуває на території України, не має постійного джерела доходу, гарантій приймаючий сторони в Україні, близьких родичів в Україні тощо.

Як зазначалось вище, Листом від 04.07.2018 року № 6301.8.3-17540/63.2-18, ГУДМС України в Харківській області зверталось до Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби щодо сприяння в ідентифікації громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та документування даного громадянина свідоцтвом про повернення на Батьківщину, проте відповіді на вказаний лист від Державної міграційної служби України одержано не було, у зв'язку з чим, станом на дату розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції, виконати рішення суду про примусове видворення ОСОБА_1 не має змоги, у зв'язку з чим, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо необхідності задоволення позову та продовження строку затримання на 3 місяці.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2018 року - без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 272, 311, 316, 321, 322 колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: О.М.Кузьмишина

А.Г.Степанюк