Справа № 1440/2246/18
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2019-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2019 р.м.ОдесаСправа № 1440/2246/18

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Джабурія О.В.,
судді -Вербицької Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2018 року у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2018 року Головне УПФ України в Миколаївській області (надалі - позивач, ГУПФ) звернулось до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (надалі - відповідач, ДВС), в якому просило скасувати постанову від 05.09.2018 року ВП №56698103 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн..

В обґрунтування позову було зазначено, що державний виконавець не взяв до уваги те, що виплату пенсії було проведено у межах виділених асигнувань. На думку позивача, рішення суду не було виконано з поважних причин, що виключає накладення штрафу.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.10.2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти по справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що постановою про відкриття виконавчого провадження від 04.07.2018 року головним державним виконавцем ДВС розглянуто заяву стягувача про примусове виконання виконавчого листа №814/473/18, виданого 23.06.2018 року Миколаївським окружним адміністративним судом, про зобов'язання ГУПФ провести ОСОБА_4 перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01.01.2016 року, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» №900 від 23.12.2015 року; статті 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції»; довідки Ліквідаційної комісії УМВС України в Миколаївській області від 28.04.2017 року ПС №9540 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 01.01.2016 року, та зобов'язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

16.07.2018 року відповідач отримав лист ГУПФ, в якому позивач зазначив, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.05.2018 року у справі №814/473/18 виконано у добровільному порядку та надав ДВС лист, який підтверджує, що перерахунок пенсії ОСОБА_4 здійснено 19.06.2018 року.

24.07.2018 року позивач повідомив ДВС, що перерахунок пенсії проведено. Виплату різниці пенсії за період з 01.01.2018 року по 31.03.2018 року у загальній сумі ОСОБА_4 проведено в березні цього року. Сума нарахованої пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року буде виплачуватись після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету відповідно до абз.2 п.3 Постанови КМ України №103 з 01.01.2019 року, тому сума доплати різниці за цей період в сумі 30617,76 грн. не є заборгованістю за рішенням суду, а є нарахованою сумою згідно постанови №103 і буде виплачуватись з 01.01.2019 року.

Постановою державного виконавця від 05.09.2018 року накладено на ГУПФ штраф в сумі 5100,00 грн. за невиконання рішення суду, оскільки згідно листа ГУПФ ОСОБА_4 проведено перерахунок пенсії за вислугу років. Однак виплату перерахованого розміру пенсії не здійснено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що посадова особа ДВС не допустила порушень Закону України «Про виконавче провадження», тому підстави для скасування спірної постанови відсутні, оскільки рішення боржником добровільно, у межах встановленого державним виконавцем строку не виконано, а лише проведено перерахунок пенсії.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено перелік документів, що підлягають примусовому виконанню, до яких належать і виконавчі листи, що видаються судами.

Отже, правовою підставою для відкриття виконавчого провадження, зокрема є виконавчий документ, виданий на підставі та на виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Частиною 1 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Як було зазначено вище та вказано у апеляційній скарзі, ГУПФ не виконало в повному обсязі рішення суду по справі №814/473/18 у зв'язку з відсутністю відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Відповідно до пп.4, 5 п.4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №28-2 від 22.12.2014 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 року за №40/26485, Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі забезпечують своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснюють призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Як вбачається з матеріалів справи, пенсія ОСОБА_4 перерахована і виплачується на підставі рішення суду по справі №814/473/18.

З наведеного слідує, що невиконання судового рішення ГПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Верховний Суд також неодноразово підтримував таку позицію, зокрема, у постанові 757/29541/14-а від 13.06.2018 року.

Крім того, 16.07.2018 року Верховний Суд, розглядаючи подання Кіровоградського окружного адміністративного суду про відкриття провадження по справі №811/1469/18, як зразкової, яка є аналогічною даній справі, дійшов висновку про відмову у відкритті, посилаючись на те, що спірні правовідносини справ, фактичні обставини яких лягли в основу подання, не є новими у судовій правозастосовній практиці. У справах цієї категорії суди вищих інстанцій - Верховний Суд та Верховний Суд України - раніше неодноразово ухвалювали судові рішення з висновками про застосування норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, зокрема, певним чином й ті, що описані у поданні, та орієнтують на однакову і правомірну їх реалізацію.

Так, зокрема, у справі №811/1469/18 право на перерахунок пенсії виникло на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції». При цьому, постанова Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 року №103 не змінює регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсій колишнім працівникам міліції, а лише визначає порядок виплати перерахованих пенсій.

Верховний Суд України у своїх постановах (справи №21-1044а15, №21-2630а15, №21-5118а15, №804/5081/13-а) неодноразово вказував, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Враховуючи, що позивачем виконано рішення суду по справі №814/473/18 не в повному обсязі не з його вини, а за відсутності бюджетного фінансування, судова колегія приходить до висновку, що постанова про накладення штрафу на ГУПФ за невиконання рішення суду є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції надав невірну правову оцінку обставинам справи, в зв'язку з чим прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до п.3, п.4 ч.1 ст.317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.317, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2018 року - скасувати, прийняти по справі нову постанову, якою позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - задовольнити.

Скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 05 вересня 2018 року ВП №56698103 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн..

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати його прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.