Справа № 0540/8477/18-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року справа №0540/8477/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Арабей Т.Г., Казначеєва Е.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року у справі №0540/8477/18-а (головуючий І інстанції Тарасенко І.М.) за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, скасування рішення, зобов'язання провести перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо незастосування позивачу при розрахунку пенсії за віком показника середньої плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за два календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2016-2017 року, при переведені з одного виду пенсії на інший; зобов'язати відповідача переглянути заяву ОСОБА_1 від 29.03.2018 року та здійснити йому перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за два календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто (2016-2017 року), з дати звернення до органу пенсійного фонду за призначенням пенсії, тобто з 29.03.2018 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування позову зазначив, що з 27.04.2010 року отримував пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до ст. 13 п. «б» Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Після досягнення 60 років, звернувся до пенсійного органу із заявою від 29.03.2018 року про перехід на пенсію за віком згідно із Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Проте відповідач протиправно не прийняв рішення за заявою позивача.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не повне з'ясування обставин справи, просить скасувати рішення, прийняти постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

1. Пенсійний орган протиправно не прийняв рішення за заявою позивача від 29.03.2018 року про перерахунок пенсії із застосуванням відповідного показника середньої заробітної плати.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що при переведенні з одного виду пенсії на інший, пенсія призначається із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за два календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Отже, в даному випадку повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати за 2016-2017 роки.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 отримує пенсію за віком на пільгових умовах, перебуває на обліку в Маріупольському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України у Донецькій області.

10 січня 2018 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою довільної форми щодо надання відомості про його пенсію та варіанти її розрахунку (а.с.7)

Листом від 21 лютого 2018 року відповідач повідомив позивача, що за матеріалами пенсійної справи позивач має статус непрацюючого пенсіонера, розмір пенсії розраховано згідно діючого законодавства, на підставі документів пенсійної справи. (а.с.8)

29 березня 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою встановленого зразка про перехід з пільгової пенсії на пенсію за віком за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с.11)

Листом від 06.04.2018 року № 138/Т-01-01-01 позивачу надано роз'яснення про порядок подачі заяви про перерахунок пенсії. Також в листі зазначено, що заява ОСОБА_1 розглядатися не буде, оскільки подана в порушення вимог Порядку №22-1. (а.с.12)

31 травня 2018 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зроблений запис за № 1 015352 про реєстрацію юридичної особи Маріупольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, яке є правонаступником всіх майнових прав та обов'язків Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області та Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що заява позивача від 29.03.2018 року фактично стосувалась призначення того самого виду пенсії (пенсії за віком), яка вже була призначена, тому відсутні підстави для застосування показника середньої зарплати працівників зайнятих в галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком.

Оцінка суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

На підставі п. «б» ч. 1 ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України від 09 липня 2003 року № 1058 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вищезазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Положеннями частини першої статті 9 Закону № 1058 закріплено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону № 1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Частиною другою статті 40 Закону № 1058 передбачено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У випадку призначення пенсії на підставі Закону №1058, при обчисленні пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 10 Закону № 1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Приписи частини третьої статті 45 Закону № 1058 визначають, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058 регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом в постанові від 20.03.2018 року у справі №316/734/16.

Позивач вважає, що при його переведенні з пенсії за віком на пільгових умовах на пенсію за віком за Законом №1058 управління повинно при розрахунку пенсії застосувати показник середньої заробітної плати відповідно до ч.2 ст.40 Закону №1058, тобто за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком.

Вказані доводи суд вважає необґрунтованими з огляду на те, що статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» для відповідних категорій осіб передбачено не окремий вид пенсійного забезпечення, а пільгові умови надання пенсій за віком, які полягають у зменшенні пенсійного віку.

Втім вид пенсії відповідає та порядок її призначення здійснюється на умовах, що визначені Законом № 1058.

Оскільки заява позивача до Управління фактично стосувалась призначення того самого виду пенсії (пенсії за віком), яка вже була призначена, то вона не може бути призначена повторно на підставі положень статті 40 Закону № 1058 із застосуванням показника середньої зарплати працівників зайнятих в галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком.

Вказаний висновок не суперечить правовим висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду України від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14 та від 29 листопада 2016 року у справі № 21-6331а15, які полягають в тому, що особі, якій до досягнення загального пенсійного віку була призначена та виплачувалась пенсія іншого виду і на підставі іншого Закону, при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 у зв'язку із досягненням такого віку вона (пенсія) має обраховуватися на підставі положень статті 40 Закону № 1058 як вперше.

На підставі вищезазначеного є неприйнятними доводи апелянта про протиправність дій відповідача при застосуванні позивачу показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до п.4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління

Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (в редакції постанови правління

Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1) заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Оскільки позивачем заява про перерахунок пенсії від 29.03.2018 року була надіслана поштою, а не подана особисто, як вимагає п.1.5 зазначеного Порядку, тому відповідачем заява не була прийнята, як наслідок не прийнято за заявою відповідне рішення, а заява розглянута відповідно до ЗУ «Про звернення громадян» з наданням відповіді позивачу у визначний законом строк.

Крім цього суд звертає увагу позивача, що його вимоги до пенсійного органу про визнання неправомірними дії щодо незастосування позивачу при розрахунку пенсії за віком показника середньої плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за два календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2016-2017 року, при переведені з одного виду пенсії на інший - є передчасними, оскільки переведення з одного виду пенсії на інший в даному випадку не відбулося.

На підставі викладеного, зазначені позовні вимоги, а також вимоги про зобов'язання відповідача переглянути заяву ОСОБА_1 від 29.03.2018 року та здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за два календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто (2016-2017 року), з дати звернення до органу пенсійного фонду за призначенням пенсії, тобто з 29.03.2018 року, з урахуванням фактично виплачених сумм - задоволенню не підлягають.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено п. 3 ч.6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року у справі №0540/8477/18-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року у справі №0540/8477/18-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 22 січня 2019 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 22 січня 2019 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Т.Г. Арабей

Е.Г. Казначеєв