Справа № 653/3324/18
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 р.м. ХерсонСправа № 653/3324/18
13 год. 00 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Морської Г.М.,

при секретарі: Кованій В.А.,

за участю:

представника відповідача - Саламатіна О.В.,

представника третьої особи - Горішнього К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа- ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі відповідач), за участю третьої особи - ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі третя особа), у якому просив:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України, щодо відмови призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу.

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , одноразову грошову допомогу по інвалідності III групи, що настала внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби у розмірі встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності.

Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 01.10.2018р. позовна заява передана для розгляду за підсудністю до Херсонського окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 05.11.2018р. позов залишено без руху.

Ухвалою від 26.11.2018р. відкрите спрощене провадження у справі, судове засідання призначене на 17.12.2018р.

Ухвалою від 17.12.2018р. за клопотаннями відповідача та третьої особи розгляд справи відкладений до 16.01.2019р.

Ухвалою від 16.01.2019р. суд відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду.

У судовому засіданні 16.01.2019р. проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Позивач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 5 ст. 205 у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів. До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.

Враховуючи наявність усіх необхідних документів для розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у період з 1986 року по 1989 рік проходив військову службу у Збройних Силах СРСР. Із 05 лютого 1987 року по 31 січня 1989 року, позивач, брав участь у бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан. Крім того, в наслідок виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, позивач отримав статус інваліда третьої групи, що підтверджується Повідомленням закладу охорони здоров`я про рішення МСЕК №853 від 04.05.2017 року та Посвідченням серії НОМЕР_1 .

З метою вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги, ОСОБА_1 08.09.2017 року звернувся до військового комісару Херсонського обласного військового комісаріату із відповідною заявою, до якої долучив всі документи, передбачені Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою КМ України №975 від 25.12.2013 року.

25.10.2017 року позивач отримав від відповідача відповідь, про повернення документів на доопрацювання (додається). Не погодившись з таким рішенням Відповідача, Позивач звернувся до Генічеського районного суду Херсонської області з позовною заявою про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

18.07.2017 року Генічеським районним судом Херсонської області винесено постанову по справі № 653/881/17, відповідно до якої позовні вимоги Позивача задоволено частково: зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути питання, щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги по інвалідності третьої групи, що настала внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби у розмірі встановленому законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності з прийняттям відповідного рішення.

01.03.2018 року відповідач прийняв рішення № 6/2/787 про відмову в призначені ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, мотивовану тим, що у відповідності до пункту 6 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», звільненим зі строкової військової служби, одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням інвалідності, виплачується в разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби.

Позивач вважає відмову протиправною з огляду на наступне.

Днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, зокрема, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії (пункт 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975). Крім того згідно п.8 ст.16 Закону України « Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Вважає відмову Відповідача у призначені Позивачу одноразової грошової допомоги не обгрунтованою та такою, що порушує права Позивача.

Із вказаних підстав просив суд повністю задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позову, пославшись на правову позицію, висловлену Верховним Судом у постанові від 26.06.2018р. по справі № 750/5074/17.

Представник третьої особи заперечив проти позову, мотивуючи тим, що ч. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей' встановлено, що якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється. Таким чином законом визначено присічний строк, протягом якого особа набуває право на отримання одноразової грошової допомоги у разі зміни встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності.

Позивачу первинне встановлення інвалідності визначено 09.08.2014 року, відповідно до довідки МСЕК серія 2ААА №012146, а зміна причин встановлення інвалідності відбулась після спливу двох років.

Згідно пункту 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року (надалі Порядок), днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно документів наданих Позивачем днем встановлення інвалідності є 09.08.2014 року, а отже днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є 09.08.2014 року. Відповідно до частини 8 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Позивач помилково вважає, що день встановлення інвалідності є повторний мед огляд 07.06.2017 року і помилково визначає його днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги. Проте згідно наданих документів первинна інвалідність встановлена 09.08.2014 року, відповідно до довідки МСЕК серія 2ААА №012146.

Звернення про виплату (отримання) одноразової грошової допомоги відбулось 08.09.2017 року ,тобто всупереч вимог частини 8 статті 16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у понад трьох річний термін. Таким чином на день звернення Позивача про виплату (отримання) одноразової грошової допомоги у нього сплив термін реалізації його права.

Отже, оскільки, позивачу вперше встановлена інвалідність більше ніж через 20 років після звільнення зі строкової військової служби, право на отримання одноразової грошової допомоги за статтею 16 Закону №2011-ХІІ у позивача відсутнє.

Така позиція підтверджується Постановою Верховного Суду по справі №750/5074/17 від 26 червня 2018 року.

Із вказаних підстав просив суд відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача підтримав позицію представника третьої особи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 у період часу з 1986 року по 1989 рік проходив військову службу у Збройних Силах СРСР, що підтверджується довідкою Генічеського районного військового комісаріату Херсонської області № 899 від 11.05.2017 року та Військовим квитком серії НОМЕР_2 від 01.11.1986 року.

Із 05 лютого 1987 року по 31 січня 1989 року ОСОБА_1 брав участь у бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан, що підтверджується довідкою № 899 від 11.05.2017 року виданою Генічеським районним військовим комісаріатом.

Також, Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій, виданим 17.12.2001р. Генічеським райвіськкоматом Херсонської області серії НОМЕР_3 .

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААА № 012146 від 09.07.2014р. під час первинного огляду ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності.

07.06.2017р. під час повторного огляду МСЕК (довідка серії 12 ААА № 436370 від 07.06.2017р.) ОСОБА_1 підтверджена третя група інвалідності та визначено, що захворювання так пов`язане із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

10.06.2017 року ОСОБА_1 видане посвідчення серії НОМЕР_1 як інваліду третьої групи, що має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни.

08.09.2017 року позивач звернувся до військового комісару Херсонського обласного військового комісаріату із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, до якої долучив такі документи: заяву від 08.09.2017 року, копія Довідки РВК №899 від 11.05.2017 року, копія Довідки АТ «Ощадбанк», копія Медичної Довідки 06/186 від 26.06.2017 року, копія Медичної Довідки МСЄК №436370 від 07.06.2017 року, копія Повідомлення МСЕК № 853 від 04.05.2017 року, копія Витягу з Протоколу ЦВЛК МО України №225 від 24.01.2017 року, копія Посвідчення інваліда війни серія НОМЕР_1 від 19.06.2017 року, копія паспорту та ідентифікаційного номеру, копія військового квитка № НОМЕР_4 , копія Архівної довідки №6/3/0-367 від 20.07.2017 року, копія посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 , копії епікризів №5212/91 та №9486, копії путівок.

25.10.2017 року позивач отримав від відповідача лист-відповідь № 6/2/4001 про повернення документів на доопрацювання.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся до Генічеського районного суду Херсонської області з позовною заявою про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

18.07.2017 року Генічеським районним судом Херсонської області винесено постанову по справі № 653/881/17, відповідно до якої позовні вимоги позивача задоволено частково: зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути питання, щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги по інвалідності третьої групи, що настала внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби у розмірі встановленому законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності з прийняттям відповідного рішення.

Листом від 01.03.2018 року № 6/2/787 відповідач повідомив позивача про відмову в призначені йому одноразової грошової допомоги.

Відмова обгрунтована наступним: «…Відповідно до пункту 6 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», звільненим зі строкової військової служби, одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням інвалідності, виплачується в разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби. ОСОБА_1 звільнений зі строкової служби у 1989 році, а інвалідність первинно встановлена у 2017 році, тобто понад тримісячний термін після звільнення зі служби.».

Не погодившись із такою відмовою в призначені йому одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку правомірності оскарженої відмови, суд застосовує наступні положення законодавства.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до ст. 41 цього Закону виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-ХІІ.

Відповідно до п. 4, 6 ч. 2 ст. 16 ст. 16 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. № 2011-XII, в редакції чинній на час встановлення позивачу інвалідності, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби 07.06.2017р. одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 4) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті; 6) встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.

Як слідує із зазначених правових норм виплата одноразової грошової допомоги обмеження строком у три місяці після звільнення із служби лише особам, визначеним у п.6, тобто військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Важливою умовою для правильного тлумачення наведених норм статті 16 Закону №2011-XII в редакції, чинній на час встановлення позивачу інвалідності, є розуміння видів військової служби, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Відповідно до ч. 6 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ (в редакції на час встановлення позивачу інвалідності) існують такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу. Отже, строкова служба є окремим видом військової служби, що вказує на особливий порядок правового регулювання вказаного виду служби.

Частина 7 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ (в редакції на час встановлення позивачу інвалідності) визначає, що строкову військову службу громадяни України проходять відповідно до законів України у Збройних Силах України та інших військових формуваннях з метою здобуття військово-облікової спеціальності, набуття практичних навичок і умінь для збройного захисту Вітчизни.

В контексті спірних правовідносин саме частина шоста статті 16 Закону № 2011-XII є спеціальною правовою нормою, що містить особливі критерії для встановлення умов виплати одноразової грошової допомоги особам, які проходять строкову військову службу, зокрема:

- особливі суб`єкти отримання допомоги - військовослужбовці строкової військової служби;

- визначений час настання інвалідності - період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби;

- відсутність умови про настання інвалідності після закінчення тримісячного строку після звільнення зі служби.

Аналогічне правило закріплено Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. N 499.

Так, відповідно до підпункту 4 пункту 2 вказаного Порядку, військовослужбовцям строкової служби у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без встановлення групи інвалідності, заподіяного їм під час проходження військової служби, чи в разі настання інвалідності під час проходження військової служби та особам, звільненим із строкової військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, залежно від ступеня втрати працездатності - у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення.

Аналогічна правова позиція висловлена Постановою Верховного Суду по справі №750/5074/17 від 26 червня 2018 року.

Таким чином суд приходить до висновку, що оскільки, позивачу встановлена інвалідність пов`язана із виконанням обов`язків військової служби 07.06.2017р., тобто більше ніж через 25 років після звільнення зі строкової військової служби, право на отримання одноразової грошової допомоги за статтею 16 Закону № 2011-ХІІ у позивача відсутнє.

За таких обставин суд відмовляє позивачу у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач звільнений від сплати судового збору, відповідач не поніс судових витрат, відтак відсутні підстави для їх розподілу.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 194, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд, -

вирішив:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Міністерства оборони України, за участю третьої особи - ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 18 січня 2019 р.

Суддя Морська Г.М.

кат. 112030500