Справа № 2а-8626/10/1370
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/2451/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року з питань видачі дубліката виконавчого листа у справі №2а-8626/10/1370 (суддя Коморний О.І., м. Львів) за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області до публічного акціонерного товариства «Фірма «Нафтогазбуд» про стягнення заборгованості в сумі 80439, 97 грн,-

постановив:

28 серпня 2018 року Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (надалі - заявник, Ужгородьське ОУПФ) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання у справі №2а-8626/10/1370 за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області про стягнення заборгованості з публічного акціонерного товариства «Фірма «Нафтогазбуд» в сумі 80439 грн 97 коп.

Ухвалою від 26 вересня 2018 року Львівський окружний адміністративний суд у задоволенні заяви відмовив.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі Ужгородське ОУПФ зазначає, що відповідно до оскаржуваної ухвали від 26.09.2018 Львівський окружний адміністративний суд направив виконавчий лист від 04.02.2011 у справі №2а-8626/10/1370 28 березня 201 року, тобто до набрання рішенням законної сили.

При цьому, на адресу управління виконавчий лист у зазначеній вище справі не надходив.

Поряд з цим, апелянт покликається на практику Європейського суду з прав людини та вказує, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбачений ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Оскаржуваною ухвалою завдається шкода законним інтересам стягувача у даному провадження у вигляді неможливості реалізації права пред'явити втрачений виконавчий документ до виконання та стягнути вказану суму заборгованості.

З огляду на викладене, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким поновити строк для пред'явлення виконавчого листа за постановою Львівського окружного адміністративного суду у справі №2а-8626/10/1370 до виконання та видати дублікат виконавчого листа.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу публічне акціонерне товариство «Фірма «Нафтогазбуд» не скористалося.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2010 року у справі № 2а-8626/10/1370, стягнуто з публічного акціонерного товариства «Фірма «Нафтогазбуд» на користь управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області заборгованість в сумі 80439 грн 97 коп.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2012 року апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Фірма «Нафтогазбуд» залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2010 року у справі № 2а-8626/10/1370 - без змін.

Судом встановлено, що 31.01.2011 року за вх. №4021 надійшла заява управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області, в якій останнє просить видати виконавчий лист.

На підставі постанови Львівського окружного адміністративного суду від 17.12.2010 року, 04.02.2011 заявнику видано виконавчий лист 2а-8626/10/1370, строк пред'явлення до виконання якого до 03.01.2014 року.

28.03.2011 року Львівський окружний адміністративний суд на виконання даної заяви направив виконавчий лист від 04.02.2011 року у справі № 2а-8626/10/1370.

Заявник вказує, що станом на серпень 2018 року зазначений вище виконавчий лист на адресу пенсійного органу не надійшов, що послужило підставою для звернення до суду з відповідною заявою.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання та видачі дубліката виконавчого листа, керувався тим, що заявник у поданій заяві не зазначив поважних причин, які об'єктивно перешкоджали позивачу звернутися за отриманням виконавчого листа протягом усього часу з дати набранням законної сили судовим рішенням по даній справі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання.

Згідно з ч.1 ст.255 КАС України (у редакції, чинній на час ухвалення судового рішення) постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

В силу ч.1 ст.258 КАС України (у редакції, чинній на час ухвалення судового рішення), за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.21 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV (в редакції, чинній на час видачі виконавчого листа) виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом трьох років.

Ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 (в редакції, чинній на час звернення з заявою про поновлення строку) передбачено, що строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов'язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем.

Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом (ч.2 ст. 11 Закону №1404-VIII) .

Згідно з ч.4 ст.12 вказаного вище Закону строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред'явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Ч.6 ст.12 Закону №1404-VIII передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Згідно з ч.1 ст.376 Кодексу адміністративного судочинства України, стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Проаналізувавши зміст наведених норм, колегія суддів зазначає, що ними встановлені гарантії для забезпечення виконання судових рішень, які набрали законної сили, а також захисту прав стягувачів у виконавчому провадженні у випадках, коли виконавчий лист втрачений та/або строк пред'явлення виконавчого листа до виконання пропущений з об'єктивних і незалежних від стягувача причин.

Отже, необхідною правовою підставою для поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання є наявність поважних причин такого пропуску. Такі причини (обставини) повинні бути об'єктивною перешкодою для особи, на користь якої винесено судове рішення, і яка вчиняє дії для отримання виконавчого документа та його пред'явлення до виконання.

Матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про те, що з часу звернення пенсійного органу до Львівського окружного адміністративного суду з заявою про видачу виконавчого листа від 31.01.2011 року за вх. №4021 у справі № 2а-8626/10/1370 та направлення такого на адресу управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області відповідно до супровідного листа від 28.03.2011, пенсійний орган вчиняв будь-які дії щодо його отримання та пред'явлення зазначеного виконавчого документа до виконання.

Не подано жодних доказів, які б вказували на обставини, що об'єктивно перешкоджали вчинити зазначені вище дії.

Отже, зазначене свідчить лише про неналежне ставлення заявника до своїх прав та обов'язків, як учасника справи.

Таким чином, оскільки заявником не наведено поважних причин, які заважали йому вчасно отримати та пред'явити до виконання виконавчий лист протягом періоду з 2011 року по серпень 2018 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Крім цього, положеннями п.п. 18.4 п. 18 Розділу VII Перехідних положень КАС України встановлено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу, як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Оскільки заява про видачу дублікат виконавчого листа у справі подана після закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання, та відсутні підстави для його поновлення, така заява не підлягає задоволенню.

Щодо посилання заявника на практику Європейського Суду з прав людини, зокрема, рішення у справі «Шмалько проти України» від 13.12.2012, колегія суддів вважає таке в даному випадку недоречним, оскільки у зазначеній справі рішення, ухвалене на користь особи, не виконувалося із-за відсутності державних асигнувань на систему охорони здоров'я. При цьому, особа, на користь якої ухвалено рішення, вжила всіх необхідних заходів для його примусового виконання.

У межах розгляду даної апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що невиконання рішення, ухваленого у справі 2а-8626/10/1370, зумовлено бездіяльністю пенсійного органу. А тому шкода інтересам стягувача завдана не оскаржуваною ухвалою, як зазначає апелянт в апеляційній скарзі, а бездіяльністю самого стягувача.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи в апеляційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року з питань видачі дубліката виконавчого листа у справі №2а-8626/10/1370 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Постанова у повному обсязі складена 21.01.2019.