Справа № 0940/1509/18
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/3648/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Макарика В.Я.

суддів - Глушка І.В., Гуляка В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2018 року (головуючий суддя в суді першої інстанції Біньковська Н.В., м. Івано-Франківськ, повний текст рішення складено 16 жовтня 2018 року) у справі №0940/1509/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Болехівської міської ради Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання до їх вчинення,-

В С Т А Н О В И В:

21 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Болехівської міської ради Івано-Франківської області в якому просив визнати протиправними дії відповідача та зобов'язати його провести нарахування та виплатити компенсацію із врахуванням індексу інфляції відповідно до ст.ст. 1-8 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», із врахуванням ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на підставі постанови Болехівського міського суду від 29.12.2010р. по день фактичної виплати, а саме по 23.02.2018р.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що на виконання постанови Болехівського міського суду від 29.12.2010 позивачу здійснено нарахування та виплату компенсації за шкоду заподіяну здоров'ю без врахування індексу інфляції, а також без врахування статті 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Апелянт вважає, що відповідач повинен виплатити 167 353 грн. замість виплачених йому 23.02.2018 - 39 571,55 грн., оскільки розмір грошової компенсації у відповідності до вимог ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" станом на час встановлення ІІ групи інвалідності, визначається із мінімальної заробітної плати станом на час виплати, чим порушено норми ст.ст. 1-8 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати".

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу за вх. №К-4451/18 від 22 грудня 2018 року в якому зазначає, що рішення суду першої інстанції є законне, обґрунтованим та мотивованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Відповідач вважає, що наведені апелянтом у апеляційній скарзі підстави та обставини для скасування оскаржуваного рішення суду є надуманими, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно посвідчення №111467 від 24.02.19 позивач є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (категорія 1), відповідно до посвідчення №009888 від 11.10.2010 - інвалід 2 групи та має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни-інвалідів війни.

29.12.2010 постановою Болехівського міського суду Івано-Франківської області, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2011, задоволено позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Болехівського міськвиконкому Івано-Франківської області. Визнано неправомірною відмову управління праці та соціального захисту населення Болехівського міськвиконкому виплатити ОСОБА_1 компенсацію за шкоду заподіяну здоров'ю у відповідності до ч.1 ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 45 мінімальних заробітних плат. Зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Болехівського міськвиконкому нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за шкоду заподіяну здоров'ю у відповідності до частини 1 статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за 2010 рік у розмірі 45 мінімальних заробітних плат з урахуванням виплачених сум.

06.12.2011 ухвалою Болехівського міського суду Івано-Франківської області відмовлено у задоволенні подання підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області про зміну способу виконання рішення суду від 29.12.2010 року.

Позивач, ОСОБА_1, через не виконання судове рішення звернувся до Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини по його заяві „Бурмич та інші проти України" прийняв рішення як частини пілотного рішення "Юрій Миколайович Іванов та інші проти України" та передав Комітету Міністрів.

23.02.2018 позивач отримав встановлену вищевказаним судом компенсацію в сумі 39770,40 грн. шляхом безготівкового зарахування на рахунок позивача, з якої утримано 198,85 грн. комісії.

20.04.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про розрахунок та виплату компенсації втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків виплати та виплату донарахованої суми одноразової грошової допомоги із врахуванням вимог статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка діяла на момент прийняття судового рішення із врахуванням розміру мінімальної заробітної плати у сумі 3723 грн. на час здійснення виплати - 23.02.2018.

Листом від 02.05.2018 за №313 відповідач повідомив позивача, що постанова Болехівського міського суду Івано-Франківської області про відшкодування 39770,40 грн. не виконана у зв'язку з відсутністю коштів. У відповідача немає інформації про виплату суми допомоги Державною казначейською службою України. Оскільки відповідачем виплата не проводилась, провести перерахунок та виплату до нарахованої та виплаченої суми грошової компенсації немає законних підстав.

Згідно зі ст. 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Нормами положень Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затверджений Постановою КМУ від 21.02.2001 року №159 визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається.

Згідно з п. 5 - 7 Порядку №159 сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць та проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, зокрема коштів відповідного бюджету - підприємствами, установами та організаціями, що фінансуються чи дотуються з бюджету.

Відповідно до пункту 3 Порядку компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:

- пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);

- соціальні виплати (допомога сім'ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);

- стипендії;

- заробітна плата (грошове забезпечення).

Судом першої інстанції встановлено, що згідно судового рішення позивачу підлягала до виплати компенсація за шкоду заподіяну здоров'ю, яка визначена частиною 1 статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено право та розміри одноразової компенсації, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" компенсація втрати частини доходів сплачується лише в разі коли ці доходи не мають разового характеру.

Взявши до уваги наведені вище норми права суд апеляційної інстанції вважає, що компенсація за шкоду заподіяну здоров'ю, яка визначена частиною 1 статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", має разовий характер, тому дійшов висновку про відсутність правових підстав для компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушення термінів виплати позивачу одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоров'ю.

Згідно частини 1 статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції станом на час встановлення позивачу 2 групи інвалідності та прийняття Болехівським міським судом Івано-Франківської області судового рішення, одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується в таких розмірах: інвалідам I групи - 60 мінімальних заробітних плат; інвалідам II групи - 45 мінімальних заробітних плат; інвалідам III групи - 30 мінімальних заробітних плат; дітям-інвалідам - 10 мінімальних заробітних плат; сім'ям, які втратили годувальника, - 60 мінімальних заробітних плат; батькам померлого - 30 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до частини 6 вказаної статті виплати, зазначені в цій статті, провадяться протягом одного місяця з дня встановлення інвалідності чи смерті потерпілого.

Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати (ч.7 ст.48 Закону).

Законами України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" N 76-VIII від 28.12.2014, "Про внесення змін до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо усунення дискримінаційного ставлення до громадян, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях та військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї" № 1339-VIII від 21 квітня 2016 року, статтю 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" викладено у нових редакціях, якими визначалось, що компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції Закону України № 2082-VIII від 6 червня 2017 року, чинної на час виплати позивачу одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоров'ю, також визначено, що компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 №285 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, виплачується інвалідам ІІ групи у розмірі 284,4 грн.

Взявши до уваги вказані вище норми законодавства, суд апеляційної інстанції щодо здійснення виплати без врахування вимог статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції станом на час встановлення ІІ групи інвалідності зазначає, що на час виплати позивачу на виконання судового рішення одноразової компенсації, норми чинного законодавства не містять вимог про виплату цієї допомоги у відповідних розмірах мінімальних заробітних плат на момент виплати.

Також суд першої інстанції вірно зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Взявши до уваги викладене вище, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанцій є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, висновки суду є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2018 року у справі №0940/1509/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді І. В. Глушко
В. В. Гуляк