Справа № 540/2261/18
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/2261/18
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Собчук Є.В., за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача Козлової Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про скасування податкових повідомлень-рішень від 14.08.2018 р. № та № ,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (ФОП ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (ГУ ДФС у Херсонській області, відповідач), у якому просить скасувати податкові повідомлення-рішення від 14.08.2018 р. № та № .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що оскаржувані податкові-повідомлення рішення винесені безпідставно та не відповідають вимогам закону, їх винесення порушують його права, внаслідок чого притягнення його до відповідальності є незаконним.

Пояснює, що його скарга до ДФС залишена без задоволення в наслідок неналежного її розгляду, зокрема ДФС України взагалі не було розглянуто доводів визначених у скарзі і не надано їм будь-якого спростування.

Щодо оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № зазначає, що ГУ ДФС у Херсонській області, Автономної республіці Крим та місті Севастополі протиправно прийшло до висновку, що ним було допущено саме порушення норм ст. 1 ЗУ «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», фактично має місце діяння щодо нездійснення повідомлення банку про зменшення суми виручки на суму поставки у зв'язку із зміною якісних характеристик товару, що мало б наслідком зняття з контролю цієї експортної операції.

Щодо оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № вказує на те, що висновок ГУ ДФС у Херсонській області, Автономної республіці Крим та місті Севастополі щодо наявності у нього обов'язку здійснювати декларування валютних цінностей не ґрунтується на нормах закону. Вважає, що такий обов'язок покладено на суб'єктів підприємницької діяльності, які мають валютні цінності за межами України. Зауважує на тому, що жодних валютних цінностей у розрізі понять наведених у Декреті Кабінету міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» не має. А зі змісту акту перевірки вбачається, що валютних цінностей у нього не виявлено і у ході перевірки.

Таким чином вважає свої права та законні інтереси порушеними, а висновки податкового органу, викладені в акті перевірки, та винесені податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 30 листопада 2018 року, у зв'язку із усуненням позивачем недоліків позовної заяви, відкрито спрощене провадження у даній справі, справа призначена до розгляду у судовому засіданні 18.12.2018 року, запропоновано відповідачу надати суду відзив на позовну заяву.

Розгляд справи 18.12.2018 року відкладено на 17.01.2019 року через знаходження судді на лікарняному. Крім того, відповідачем 18.12.2018 року було надано суду клопотання, згідно якого він просить суд відкласти розгляд справи у зв'язку із неможливістю вчасно підготувати обґрунтований відзив на позов.

Не погоджуючись із заявленими вимогами позивача 10.01.2019 року відповідачем було надано до суду відзив на позовну заяву. Згідно вказаного відзиву відповідач вважає доводи викладені у позовній заяві не обґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Пояснює, що перевіркою було встановлено, що між позивачем та нерезидентом - фермерським господарством «АгроФерма» 13.10.2015 року було укладено контракт № 1 на експортне постачання саджанців полуниці. На порушення статті 1 Закону України від 23 вересня 1994 року № 185/94- ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» із змінами та доповненнями розрахунок на суму 60000 грн. здійснено з порушенням законодавчо встановленого строку розрахунків (90 днів). Граничний строк зарахування виручки за експортною операцією - 24.01.2016, станом на 20.06.2018 року фактичного зарахування виручки на поточний рахунок не було. Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було надано пояснення стосовно здійснення зовнішньоекономічних операцій, проте документів щодо звернення до Експортно-кредитного агентства, Міжнародного комерційного арбітражного суду чи Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті України про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами надано не було.

Таким чином, допущення вказаного порушення відповідно до Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення.

Крім того, на порушення вимог статті 1 Указу Президента України від 18 червня 1994 року №319/94 «Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну валютних цінностей, що незаконно знаходяться за її межами» ФОП ОСОБА_1 не задекларовані валютні цінності (прострочена дебіторська заборгованість) в сумі 60000 грн. по договору/контракту від 13.10.2015 №1, станом на: 01.04.2016 року; 01.07.2016 року; 01.10.2016 року; 01.01.2017 року; 01.04.2017 року; 01.07.2017 року; 01.10.2017 року; 01.01.2018 року; 01.04.2018 року.

Відповідно до норм чинного законодавства України суб'єкти підприємницької діяльності подають до контролюючого органу Декларацію про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами у строки, передбачені Податковим кодексом України для подання податкової декларації. Відповідно до пп. 2.7 п. 2 Положення про валютний контроль, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 08.02.2000 №49 невиконання резидентами вимог щодо порядку та термінів декларування валютних цінностей та іншого майна тягне за собою таку відповідальність: порушення строків декларування - накладання штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином відповідач вважає, що порушення зазначені в акті перевірки, є доведеними, а спірні податкові повідомлення - рішення від 14.08.2018 є такими, що прийняті відповідно до вимог чинного законодавства, а тому не підлягають скасуванню. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

17.01.2019 року позивач та представник відповідача прибули.

Позивач просив суд задовольнити його позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, враховуючи доводи відзиву на позов.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Наказом Головного управління ДФС у Херсонській області від 08.05.2018 року №488 з метою контролю за дотриманням вимог валютного законодавства у зв'язку із отриманою інформацією від ПАТ КБ "Приватбанк" посадовій особі податкового органу наказано провести документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог валютного законодавства України за період з 13.10.2015 по 20.06.2018 року.

На підставі пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України посадовою особою податкового органу була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності платника податків з питань дотримання вимог валютного законодавства України по договору/контракту від 13.10.2015 року №1 укладеного з нерезидентом фермерським господарством «АгроФерма» (Білорусь) за період з 13.10.2015 по 20.06.2018.

Із копією наказу №488 та повідомлення №293/21-22-13-06 від 08.05.2018 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки направлені рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу ФЙОП ОСОБА_1 та отримано ним особисто 06.06.2018 року.

Результати проведеної документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 контролюючим органом було оформлено актом перевірки від 26.06.2018 року року №480/21-22-13-06/НОМЕР_3, за висновками якого встановлено порушення ФОп ОСОБА_1:

- статті 1 Закону України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» із змінами та доповненнями, в результаті чого валютна виручка на загальну суму 60000,00 грн. по договору/контракту від 13.10.2015 № 1, складеному з нерезидентом Фермеським госпродарством «АгроФерма» (Білорусь) не надійшла на поточний рахунок підприємства в законодавчо встановлений строк для розрахунків (90 дн.);

- статті 1 Указу Президента України від 18.06.1994 № 319/94 «Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну валютних цінностей, що незаконно знаходяться за її межами» із змінами та доповненнями, не надано до податкового органу Декларація про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами станом на 01.04.2016 року, 01.07.2016 року, 01.10.2016 року, 01.01.2017 року, 01.04.2017 року; 01.07.2017 року, 01.10.2017 року, 01.01.2018 року, 01.04.2018 року.

У зв'язку із встановленими у акті перевірки порушеннями, контролюючим органом до підприємця були винесені податкові повідомлення-рішення від 14.08.2018 року № та №, якими застосовано до платника податків суму штрафних санкцій, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності за платежем пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов'язань та штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 60000 грн. та у розмірі 1530 грн., відповідно. Винесені до позивача податкові повідомлення-рішення направленні ФОП ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку та отримані ним 17.08.2018 року, що не заперечується сторонами.

За результатами адміністративного оскарження спірних податкових повідомлень-рішень Рішенням ДФС України від 19.10.2018 № 16184/6/99-99-11-01-02-25 податкові повідомлення - рішення залишені без змін, а скарга - без задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем - продавцем ФОП ОСОБА_1 13.10.2015 укладено договір/контракт № 1 з покупцем нерезидентом - фйермерським господарством «АгроФерма» (225752, Білорусь, Брестська область, Пінський район, с.Подболотьє, вул.Тиха,) на експортне постачання саджанців полуниці - 60000 шт., впаковані в п/п плівку в 143 ящика.

У відповідності з вантажно-митною декларацією від 26.10.2015 №41971:

-митниця 508050000, м/п «Херсон-Центральний»;

-дата дозволу - 26.10.2015 року;

-одержувач: фермерське господарство «АгроФерма» (225752, Білорусь, Брестська область, Пінський р-он, с.Подболотьє, вул.Тиха,);

-особа відповідальна за фінансове врегулювання: ФОП ОСОБА_1;

-умови поставки - фрахт/перевезення оплачені до (... назва місця призначення);

-місце поставки - ВУ Пінськ;

-форма розрахунків - 980 - українська гривня;

-загальна фактурна вартість - 60000 грн.;

-характер угоди: код 10, переміщення товарів з розрахунками у валюті України;

-транспортний засіб на кордоні: код 30, вантажний автомобіль;

-код митниці на кордоні - 204070300;

-товар: №1, код 602903000, саджанці полуниці - 60000 шт., впаковані в п/п плівку в 143 ящ., опис контейнеру - УН, вага нетто - 1045 кг, фактурна вартість - 60000,00 грн.

-митний режим - експорт.

Як зазначає позивач на його валютний рахунок виручка від нерезидента фермерського господарства «АгроФерма» не надходила у зв'язку із зміною якісних характеристик товару в повному обсязі (втратою ним товарної цінності) на момент його доставки покупцю. У зв'язку із цими обставинами сторонами договору було погоджено, що покупцем отриманий товар не оплачується, а продавець не має жодних матеріальних претензій до покупця, але при цьому позивачем не повідомлено банк про ці обставини.

Проте відповідач вважає, що на порушення статті 1 Закону України від 23 вересня 1994 року № 185/94- ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» із змінами та доповненнями розрахунок на суму 60000 грн. здійснено з порушенням законодавчо встановленого строку розрахунків (90 днів). Граничний строк зарахування виручки за експортною операцією - 24.01.2016, станом на 20.06.2018 року фактичного зарахування виручки на поточний рахунок не було. Таким чином сума валютної заборгованості станом на 24.01.2016 року 60000 грн..

Представник відповідача також вказує що, підприємцем не задекларована зазначена сума простроченої дебіторської заборгованості, до контролюючого органу не подані "Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами" станом на 01.04.2016 року; 01.07.2016 року; 01.10.2016 року; 01.01.2017 року; 01.04.2017 року; 01.07.2017 року; 01.10.2017 року; 01.01.2018 року; 01.04.2018 року.

Натомість позивач заперечує проти існування валютної заборгованості.

Позивач, не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, оскаржив їх до суду.

Вирішуючи дані спірні правовідносини, суд виходить із таких норм законодавства.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Під час розгляду справи судом встановлено, що підставою для проведення перевірки стала інформація, отримана податковим органом від ПАТ КБ "Приват Банк" щодо розрахунків за експортними операціями по контракту.

Зі змісту акту перевірки слідує, що валютна виручка у сумі 60000 грн. у строки встановлені законом не надійшла на поточний валютний рахунок підприємця, до контролюючого органу підприємством не подана Декларація про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами станом на 01.04.2016 року; 01.07.2016 року; 01.10.2016 року; 01.01.2017 року; 01.04.2017 року; 01.07.2017 року; 01.10.2017 року; 01.01.2018 року; 01.04.2018 року.

За змістом статті 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності-з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Частиною четвертою статті 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" Національному банку України надано право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення інструментів впливу на грошово-кредитний ринок" доповнено частину першу статті 25 Закону України "Про Національний банк України" шляхом надання Національному банку України повноважень щодо зміни строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

У зв'язку з цим, Правлінням Національного банку України прийнято постанови № 354 від 03.06.2015 (діяла з 04.06.2015 до 03.09.2015), № 581 від 03.09.2015 (діяла з 04.09.2015 по 04.12.2015), №863 від 04.12.2015 (діяла з 05.12.2015 по 04.03.2016) №140 від 03.03.2016 (діяла з 05.03.2016 по 08.06.2016) "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України", пунктом 1 яких встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Наведені постанови Правління Національного банку України прийнято на підставі, на виконання та у відповідності до Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" й не змінюють його.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" Порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Частиною другою цієї статті передбачено, що у разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

Так за період дії контракту №1 від 13.10.2015р. згідно вантажно-митної декларації від 26.10.2015 року №41971 ФОП ОСОБА_1 відвантажено на користь нерезидента товар на загальну суму 60000 грн., валютну виручку від нерезидента у встановлений строк не отримано.

Як пояснює позивач, валютну виручку не отримано у зв'язку із втратою товаром товарної цінності. Доказів зазначеного суду позивачем не надано.

При цьому, як встановлено судом, жодних доказів стягнення боргу по контрактах в судовому порядку, чи ведення претензійної роботи позивачем, а також висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку для продовження строків розрахунків ні до перевірки, ні в судовому засіданні не надавалось.

Проте, як вже зазначалося судом, відповідно до ст.. 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23 вересня 1994 року N 185/94-ВР виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) такої продукції, що експортується.

Згідно абз. 38 ст.1 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" момент здійснення експорту (імпорту) - момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця.

З вказаного слідує, що моментом здійснення імпортної операції є момент перетину товаром митного кордону України.

Як вбачається з матеріалів справи, товар на загальну суму 60000 грн. за контрактом від 13.10.2015 року №1 було відправлено ФОП ОСОБА_1 покупцю, що не заперечується сторонами.

Відповідно до статті 13 Декрету Кабінету міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993 N 15-93 - Національний банк України є головним органом валютного контролю.

Національним банком України Інструкцією "Про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями" від 24.03.1999 №136 визначено порядок здійснення уповноваженими банками контролю за дотриманням резидентами встановлених законодавством України строків розрахунків за експортними, імпортними операціями (далі - Інструкція №136).

При цьому, відповідно до пп. 2.2 - 2.3 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої Постановою правління НБУ від 24.03.1999 № 136 (зі змінами та доповненнями) відлік законодавчо встановленого строку розрахунків банк починає з наступного календарного дня після дня підписання акта іншого документа). Банк знімає експортну операцію нерезидента з контролю після зарахування виручки за цією операцією на поточний рахунок останнього.

Відповідно до п. 1 ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 "Про систему валютного регулювання та валютного контролю", із змінами та доповненнями валютні цінності та інше майно резидентів, яке перебуває за межами України, підлягає обов'язковому декларуванню у Національному банку України, Порядок і термін декларування встановлюється Національним банком України.

Відповідно статті 1 Указу Президента України від 18.06.1994 № 319/94 "Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну валютних цінностей, що незаконно знаходяться за її межами", суб'єкти підприємницької діяльності, незалежно від форм власності, щоквартально повинні здійснювати декларування наявності валютних цінностей, які знаходяться за межами України.

Пунктом 2 наказу Міністерства фінансів України від 25.12.1995 №207 "Про затвердження форми Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами" встановлено, що декларування валютних цінностей, доходів та майна здійснюється суб'єктами підприємницької діяльності за наведеною формою в регіональних відділеннях Національного банку України та в державних податкових інспекціях за місцем знаходження суб'єктів підприємницької діяльності.

Згідно з абз. 2 п. 5 Порядку подання фінансової звітності, затвердженого Постановою КМУ від 28.02.2000 № 419 встановлено, що квартальна або річна фінансова звітність подається підприємствами органові державної податкової служби у строки передбачені для подання декларації з податку на прибуток підприємств.

Як вбачається з матеріалів справи, податковим органом у акті перевірки встановлена валютна заборгованість, по якій на звітну дату перевищено встановлені законодавством строки розрахунків по контракту від 13.10.2015 року № 1 у сумі 60000 грн.

В порушення ст.9 Декрету КМУ від 19.02.1993 № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" позивач декларацію про валютні цінності, доходи і майно, що належать резиденту України та незаконно знаходяться за її межами станом на 01.04.2016, 01.07.2016, 01.10.2016, 01.01.2017, 01.04.2017, 01.07.2017, 01.10.2017, 01.01.2018, 01.04.2018 з обов'язковим відображенням розділі ІІІ ''Майно та товари за кордоном" п.5 простроченої дебіторської заборгованості у сумі 60000 грн. до податкового органу не надав.

Пунктом 2 ст. 16 Декрету №15-93 передбачено, що за невиконання резидентами вимог щодо декларування валютних цінностей та іншого майна, приховування або перекручування звітності про валютні операції застосовується штраф у сумі, що встановлюється Національним банком України.

Відповідно до пп.2.7 п.2 Положення про валютний контроль, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 08.02.2000 №49 невиконання резидентами вимог щодо порядку та термінів декларування валютних цінностей та іншого майна тягне за собою таку відповідальність: порушення строків декларування - накладання штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; порушення порядку декларування - накладання штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За таких обставин, суд вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнятті відповідачем в межах повноважень та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для їх скасування.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Статтею 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

В судовому засіданні 17.01.2019 року оголошено вступну та резолютивну частину.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 КАС України, суд

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 21 січня 2019 р.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 108070100