Справа № 240/5669/18
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. Житомир справа № 240/5669/18

категорія 10.2.4

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Панкеєвої В.А.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання поновити пенсійні виплати,

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у не виплаті пенсії на адресу позивача з травня 2018 року включно, до моменту звернення позивача до суду;

- зобов'язати відповідача поновити пенсійні виплати позивачу з травня 2018 року включно, до моменту прийняття судом рішення по суті спору.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач перебуває на обліку у Пенсійному фонді України та отримує пенсію за віком. Перебуває у статусі внутрішньо переміщеної особи, що проживала у населеному пункті м.Стаханов Луганської обл., який на даний час перебуває у зоні проведення АТО та є тимчасово окупованою територією, на якій не діють органи державної влади України. Вказує, що з травня 2018 року включно, відповідач припинив виплати пенсії. З приводу призупинення пенсійних виплат в телефонному режимі зверталася до відповідача та просила вказати причину припинення пенсійних виплат та поновити їх. Стверджує, що їй усно повідомили про те, що підставою для припинення пенсійних виплат стала тривала відсутність за місцем реєстрації в якості тимчасово переміщеної особи та повернення до зони проведення АТО. Вважає, що дії відповідача порушують її права та інтереси, визначені законами України.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику (повідомлення) учасників справи.

11 січня 2019 року до відділу документального забезпечення суду у строк та в порядку, визначеному частиною першою статті 261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) надійшов відзив на позовну заяву.

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до частини четвертої статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_2 є громадянкою України, пенсіонером та отримує пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 18.10.2018 №848 (а.с.10).

Фактичним місцем проживання/перебування зазначено АДРЕСА_1

З 3 грудня 2014 перебуває на обліку в Житомирському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області як внутрішньо переміщена особа на підставі довідки управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира від 05.12.2014 № (а.с.27).

З 11.05.2018 виплату пенсії ОСОБА_2 призупинено на підставі листа Пенсійного фонду України від 11.05.2018№16452/02-22, як особі, що тривалий час була відсутня за місцем проживання.

В свою чергу, Житомирське об'єднане управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області вказує, що до управління 04.06.2018 надійшов витяг з протоколу № 2 від 30.05.2018 засідання міської комісії по призначенню субсидій, державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, призначення (відновлення) соціальних виплат, пенсій, надання пільг внутрішньо переміщеним та іншим особам, в якому зазначено, що позивачу з 01.05.2018 поновлено виплату пенсії.

Позивач стверджує що зверталась до відповідача з приводу призупинення пенсійних виплат у телефонному режимі, а тому таку бездіяльність вважає протиправною.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов'язаннями України.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Конституції України та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058-IV).

Частиною третьою статті 4 Закону №1058-IV встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону №1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів ПФУ та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон №1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом №1058-IV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону №1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ч. 1 ст. 49 Закону №1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009);

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Так, згідно Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування затвердженого Постановою КМУ від 08.06.2016 № 365 (далі - Порядок №365) визначено механізм здійснення контролю за проведенням виплати внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 2 Порядку №365 визначено, що контроль за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м.Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) шляхом відвідування не рідше ніж одного разу на шість місяців фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, про що складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за формою, встановленою Мінсоцполітики. Якщо в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб є інформація щодо проходження особою фізичної ідентифікації в публічному акціонерному товаристві "Державний ощадний банк України", чергова перевірка у відповідному періоді не проводиться.

Згідно з п.5 Порядку №365 структурний підрозділ з питань соціального захисту населення протягом десяти робочих днів з дня прийняття рішення його керівником про проведення перевірки фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи або з дня отримання інформації від органів, зазначених у підпунктах 1-4 пункту 4 цього Порядку, проводить таку перевірку із складенням акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї з урахуванням положень пунктів 8 і 9 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. № 365. За результатами такої перевірки структурний підрозділ з питань соціального захисту населення готує подання про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальних виплат до комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утвореної районними, районними у м. Києві і Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - комісія).

При цьому, суд зазначає, що положеннями ст. 14 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" №1706-VII встановлено, що внутрішньо перемішені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо перемішеними особами.

Відповідно до приписів ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 №1382-IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Аналіз норм чинного законодавства, дозволяє зробити висновок, що питання щодо зупинення та поновлення пенсійних виплат внутрішньо переміщеним особам належить до виключної компетенції структурних підрозділів з питань соціального захисту населення.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_2 має статус внутрішньо переміщеної особи і перебуває на обліку у Житомирському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України з грудня 2014 року.

18 грудня 2018 року позивач звернулась до начальника Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про відновлення пенсійних виплат, оскільки знаходилась на стаціонарному лікуванні в м.Стаханові (а.с.33).

Витягом з протоколу засідання міської комісії по призначенню субсидій, державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, призначення (відновлення) соціальних виплат, пенсій, надання пільг внутрішньо переміщеним та іншим особам від 14.11.2018 №22 виплату пенсії ОСОБА_2 відновлено за адресою АДРЕСА_2 (а.с.34).

Відповідно до п. 15 Порядку №365 поновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі, припинених відповідно до підпункту 2 пункту 12 цього Порядку, здійснюється за рішенням комісії, прийнятим на підставі подання структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, що внесене разом з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї.

Доказів звернення позивача до відповідача з приводу поновлення пенсійних виплат у травні 2018 року суду не надано.

Однак рішенням комісії від 30.05.2018 №2 відновлено соціальні виплати ОСОБА_3.

Розпорядженням 821508 від 12.06.2018 встановлено нарахування позивачу пенсії за період з 01.05.2018 по 30.06.2018 та протоколом від 18.06.2018 відбувся перерахунок за вказаний період (а.с.28-29).

Протоколом за період від 01.09.2018 по 31.12.2018 призначено пенсію ОСОБА_2 з жовтня по грудень 2018 року (а.с.32).

З тверджень відповідача встановлено, що пенсія ОСОБА_2 за липень, серпень, вересень та з грудня 2018 року зарахована на поточний рахунок ЖОУ АТ "Ощадбанк" в установленому порядку.

Таким чином, з свого боку, пенсійним органом на підставі заяви ОСОБА_2 від 18.10.2018 зроблено запит до управління соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира з питання отримання інформації для здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за їх фактичним місцем проживання/перебування.

Суд звертає увагу, що жодних рішень з приводу припинення або відновлення пенсійних виплат внутрішньо переміщеній особі Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Житомирській області не приймало, такі повноваження Порядком №365 покладені на структурні підрозділи з питань соціального захисту населення.

Системний аналіз норм права дозволяє зробити висновок про відсутність факту порушення прав позивача Житомирським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України у Житомирській області, у зв'язку з чим, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на наведене, відповідачем спростовано доводи та аргументи позивача на підтвердження позовних вимог, у зв'язку з чим, у задоволенні позову ОСОБА_2 слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, інд. код НОМЕР_1) відмовити в повному обсязі за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва