Справа № 804/3785/14
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2019-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 січня 2019 року м. Дніпросправа № 804/3785/14
головуючий суддя І інстанції -Чорна В.А.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.07.2018 року у справі № 804/3785/14 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії за період з 01.07.2005 року по 31.10.2013 року в сумі 37269.18 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.07.2018 року адміністративний позов було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області переплату пенсії за період з 01.07.2005 р. по 31.10.2013 р. в сумі 37 269.18 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що обов'язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від останнього.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останнє просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 отримує пенсію за віком на території України з 01.07.2005 року на підставі протоколу управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області № 54048 від 12.03.2007 року. До цього періоду пенсія призначена та виплачувалася їй управлінням Пенсійного фонду Російської Федерації м. Норильськ.

При взятті на облік пенсійної справи, розрахунок пенсії ОСОБА_1 проведено із заробітної плати за період з 01.11.1991 року по 31.10.1996 року (як оптимальний вибір з періоду з 01.01.1987 року по 31.12.1996 року) та з 01.07.2000 року по 31.05.2005 року, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати після оптимізації складав 4,80790 (заробіток 2520,01 грн.). Довідки про заробітну плату за № 494, 495 від 23.05.2005 р. та № 648 від 01.07.2005 р. за період з 01.01.1987 року по 31.12.1996 року надані підприємством АТ «Норильський гірничо-металургійний комбінат ім. Завенягіна», та з 01.12.1999 року по 31.05.2005 року надані підприємством ВАТ «Гірничо-металургійна компанія «Норильський нікель».

23.04.2013 року органом ПФУ було направлено запит до управління Пенсійного фонду Російської Федерації м. Норильськ щодо перевірки довідки № 495 від 23.05.2005 р., на підставі якої призначена пенсія ОСОБА_1

Розпорядженням № 158977 від 17.10.2013 року управлінням Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з дати призначення з врахуванням отриманих довідок, що призвело до зменшення її пенсії та, відповідно, до утворення переплати, яка за період з 01.07.2005 року по 31.10.2013 року склала 37 269 гривень 18 коп.

Розпорядженням відповідача від 22.10.2013 року визначено, що переплата, яка за період з 01.07.2005 року по 31.10.2013 року склала 37 269 грн. 18 коп., виникла з вини підприємства, та прийнято рішення утримати з ОСОБА_1 вказану переплату згідно ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» по 20% починаючи з 01.11.2013 року.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 звернулась до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання рішення про зменшення розміру пенсії та про визнання дій щодо зменшення розміру пенсії, утримання переплати протиправними та зобов'язання повернути утриману суму коштів.

Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 11.04.2014 р. у справі № 211/306/14-а (2а/211/43/14) адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) задоволено частково, визнано протиправним розпорядження управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (далі-відповідач) від 22.10.2013 р. про утримання переплати нарахованої позивачу пенсії за період з 01.07.2005 р. по 31.10.2013 р., яка склала 37 269 гривень 18 коп., та зобов'язано відповідача припинити утримання з ОСОБА_1 переплати нарахованої пенсії за період з 01.07.2005 року по 31.10.2013 року, яка склала 37 269 гривень 18 коп., та повернути позивачу раніше утримані кошти.

У вказаному рішенні, суд першої інстанції дійшов висновку, що управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області при здійсненні перерахунку пенсії позивачу на підставі отриманих довідок щодо заробітку позивача без врахування районного коефіцієнту та надбавок за працю в районах Крайньої Півночі, діяло згідно з Законами України і її права порушені не були.

Разом з цим, судом було встановлено протиправність дій управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в частині винесення розпорядження від 22.10.2013 р. про утримання переплати з позивача по 20%, починаючи з 01.11.2013 року, як і послідуючі дії відповідача по виконанню цього розпорядження.

Вказане судове рішення було оскаржено пенсійним органом в апеляційному порядку.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.08.2014 року постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 11.04.2014 р. у справі № 211/306/14-а (2а/211/43/14) було залишено без змін.

У вказаній ухвалі, суд апеляційної інстанції, підтримавши висновок суду першої інстанції про протиправність дій управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в частині винесення розпорядження від 22.10.2013 р., зазначив, що правильність та достовірність зроблених розрахунків, а також складання довідок, відповідно до яких була здійснена виплата пенсії позивачу, не залежали від останнього, у добровільному порядку позивачем переплачені кошти повернуті не були, а тому відповідачу належало вирішувати спір щодо повернення таких виплат у судовому порядку, а не самостійно приймати рішення про утримання коштів.

З огляду на вказані обставини, пенсійний орган звернувся до суду з позовом про стягнення переплаченої пенсії.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, посилаючись на приписи КАС України, дійшов висновку щодо обґрунтованості стягнення переплати пенсії за період з 01.07.2005 р. по 31.10.2013 р. в сумі 37 269. 18 грн.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України (в редакції чинній станом на час звернення позивача до суду), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 ст. 4 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Згідно ч. 4 ст. 50 КАС України, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у наведеній нормі процесуального права визначено вичерпний перелік випадків, за наявності яких фізичні особи чи юридичні особи можуть бути відповідачами в адміністративному процесі за позовами суб'єктів владних повноважень.

У пункті 5 ч. 4 ст. 50 КАС України зазначено, що в інших випадках, встановлених законом, фізичні чи юридичні особи можуть бути відповідачами у адміністративній справі за позовом суб'єктів владних повноважень.

Разом з цим позивач не вказав закон, у якому зазначено про можливість звернення суб'єкта владних повноважень з таким адміністративним позовом до фізичної особи, а перелічені у пунктах 1-4 цієї норми випадки, коли особа може бути відповідачем у адміністративній справі за позовом суб'єкта владних повноважень, до предмета спору у справі, що розглядається, не відносяться.

Також, згідно ч. 1 ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Водночас, за змістом ст. 177 Цивільного кодексу України, гроші є об'єктами цивільних прав.

Отримавши пенсію, відповідач набув право власності на неї, та йому, як власникові цих грошових коштів, належить право щодо володіння, користування та розпорядження ними.

Отже, оскільки у справі, що розглядається і, на що не звернув увагу суд першої інстанції задовольняючи позов, спір виник щодо правомірності набуття ОСОБА_1 права власності на виплачену пенсійним органом пенсію у розмірі 37 269. 18 грн. та стягнення цієї суми з неї, як з недобросовісного набувача, то цей спір має приватно-правовий, а не публічний характер. А відтак, його вирішення не належить до юрисдикції адміністративних судів, а підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Вказана правова позиція також відповідає правовим висновкам Верховного Суду, відображеним в постановах від 16.10.2018 року по справі № 401/412/17 та від 30.10.2018 року по справі № 401/326/17, що враховується судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відтак, враховуючи встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо необхідності закриття провадження по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 238, 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 319 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.07.2018 року у справі № 804/3785/14 - скасувати.

Провадження у справі № 804/3785/14 - закрити.

Роз'яснити позивачу про право на звернення до суду з даним позовом в порядку цивільного судочинства.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду на підставі ст. 328, ст. 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко