Справа № 826/5034/18
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5034/18 Суддя (судді) першої інстанції: Смолій І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Земляної Г.В., Мельничука В.П., при секретарі - Бродацькій І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 жовтня 2018 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Прокуратури м. Києва про скасування наказу, поновлення на посаді та зобов'язання виплатити середній заробіток,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Прокуратури м. Києва, у якому просив: скасувати наказ №285к від 15.02.2018 року; поновити його на посаді прокурора Київської місцевої прокуратури №1; зобов'язати відповідача виплатити йому середню заробітну плату за час вимушеного прогулу.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач, звільняючи його з посади на підставі наказу №285к від 15.02.2018 року та зазначаючи підставою звільнення рішення суду від 31.01.2018 року, діяв протиправно та необґрунтовано. Позивач вказує на те, що постановою Верховного Суду від 31.01.2018 року йому відмовлено у поновленні на посаді прокурора прокуратури Деснянського району м. Києва, яка на даний час не існує і не має жодного відношення до посади прокурора Київської місцевої прокуратури №1, яку він обіймав до 15.02.2018 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Судове рішення умотивовано тим, що при прийнятті оскаржуваного наказу відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством, а підставою винесення оскаржуваного наказу слугувала постанова Верховного Суду від 31.01.2018, яка набрала законної сили.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати повністю і ухвалити нове у відповідній частині або змінити.

Апеляційна скарга умотивована тими ж доводами, що і позовна заява. Також, апелянт посилається на те, що при розгляді даної адміністративної справи судом першої інстанції допущені порушення вимог КАС України, зокрема: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність відповідачем обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом установлено, що 20.09.2013 року наказом Прокуратури м. Києва №2693к позивача призначено на посаду прокурора прокуратури Солом'янського району м.Києва.

Наказом Прокуратури м. Києва №2169к від 11.07.2014 року позивача переведено на посаду прокурора прокуратури Деснянського району м. Києва.

Наказом Прокуратури м. Києва №3254к від 23.09.2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» позивача, за порушення Присяги працівника прокуратури і вчинення проступку, який порочить працівника прокуратури та є несумісним з перебуванням на роботі в органах прокуратури, звільнено з посади прокурора прокуратури Деснянського району м. Києва.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 11.12.2014 року №826/15998/14, залишеною без змін Київським апеляційним адміністративним судом 06.08.2015 року, наказ №3254к від 23.09.2014 року скасовано.

Наказом Прокурора м.Києва №304к від 28.01.2015 року ОСОБА_2 поновлено на посаді прокурора прокуратури Деснянського районі м.Києва.

За результатами проходження тестування, наказом в.о. прокурора м.Києва №4156к від 14.12.2015 року, позивача призначено на посаду прокурора Київської місцевої прокуратури №3 м.Києва.

Наказом Прокурора м.Києва №351к від 17.03.2017 року позивача призначено на посаду прокурора Київської місцевої прокуратури №1 м.Києва.

Постановою Верховного Суду від 31.01.2018 року у справі № 826/15998/14 касаційну скаргу Прокуратури м. Києва задоволено, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.12.2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06.08.2015 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким в задоволені позову ОСОБА_2 до Прокуратури м. Києва, третя особа Прокуратура Деснянського району м. Києва про скасування наказу, зобов'язання вчинити дії відмолено.

Наказом Прокуратури м. Києва №285к від 15.02.2018 року, у зв'язку із набранням законної сили постановою Верховного Суду від 31 січня 2018 року у справі № 826/15998/14, відповідачем видано наказ №285к від 15.02.2018 року, яким скасовано накази прокуратури м.Києва №304к від 28.01.2015 року, №4156к від 14.12.2105 року, №351к від 12.03.2107 року та зазначено вважати звільненим ОСОБА_2 з 23.09.2014 року відповідно до наказу прокурора м.Києва №3254к за порушення Присяги працівника прокуратури і вчинення проступку, який порочить працівника прокуратури та є несумісним з перебуванням на роботі в органах прокуратури.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1, 6 ст. 235 КЗпП України (у редакції, чинній на час поновлення позивача на посаді) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Згідно ч. 2 ст. 257 КАС України (у редакції, чинній на час поновлення позивача на посаді) судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Судом установлено, що наказом Прокуратури м. Києва №3254к від 23.09.2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» позивача, за порушення Присяги працівника прокуратури і вчинення проступку, який порочить працівника прокуратури та є несумісним з перебуванням на роботі в органах прокуратури, звільнено з посади прокурора прокуратури Деснянського району м. Києва.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 11.12.2014 року №826/15998/14, залишеною без змін Київським апеляційним адміністративним судом 06.08.2015 року, наказ №3254к від 23.09.2014 року скасовано.

На виконання рішення суду, наказом прокурора м.Києва №304к від 28.01.2015 року ОСОБА_2 поновлено на посаді прокурора прокуратури Деснянського районі м.Києва.

У подальшому, у зв'язку із набуттям чинності Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року відбулось реформування органів прокуратури України.

На виконання вимог Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, Генеральною прокуратурою України видано наказ №98ш від 15.12.2015 року, яким внесено зміни до структури та штатного розпису прокуратури м.Києва щодо ліквідації підпорядкованих їй прокуратур районів та затверджено штатний розпис новоутворених місцевих прокуратур.

Наказом Генеральної прокуратури України №98 від 20.07.2105 року, зареєстрованого Міністерством юстиції України 31.07.2015 року №928/27373, затверджено Порядок проведення тестування для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури.

За результатами проходження тестування, наказом в.о. прокурора м.Києва №4156к від 14.12.2015 року позивача призначено на посаду прокурора Київської місцевої прокуратури №3 м.Києва.

Наказом Прокурора м.Києва №351к від 17.03.2017 року позивача призначено на посаду прокурора Київської місцевої прокуратури №1 м.Києва.

Тобто, поновлення позивача на посаді прокурора прокуратури Деснянського району м.Києва було викликано необхідністю виконання вимог закону про негайне виконання рішення суду.

При цьому, з урахуванням п. 1 Порядку проведення тестування для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 20.07.2015 №98 (щодо осіб, які мали право брати участь у конкурсі), та оскільки на час проведення відбору до місцевих прокуратур внаслідок їх реформування позивач обіймав посаду прокурора прокуратури Деснянського району м. Києва (на підставі рішення суду про поновлення його на посаді) він був допущений та брав участь у конкурсі для заняття посади прокурора місцевої прокуратури.

Разом із тим, постановою Верховного Суду від 31.01.2018 року у справі № 826/15998/14 касаційну скаргу Прокуратури м. Києва задоволено, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 359 КАС України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Таким чином, оскільки постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2015 року було скасовано постановою Верховного Суду, яка набрала законної сили 31.01.2018 року, у відповідача були правові підстави для прийняття наказу №285к від 15.02.2018 року, яким скасовано накази прокуратури м.Києва №304к від 28.01.2015 року, №4156к від 14.12.2105 року, №351к від 12.03.2107 року та зазначено вважати звільненим ОСОБА_2 з 23.09.2014 року відповідно до наказу прокурора м.Києва №3254к за порушення Присяги працівника прокуратури і вчинення проступку, який порочить працівника прокуратури та є несумісним з перебуванням на роботі в органах прокуратури.

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що у даному випадку припинення трудових відносин з позивачем відбулося не з ініціативи відповідача, а у зв'язку із прийняттям постанови Верховного Суду, якою відмовлено у задоволенні позову позивач про скасування наказу про його звільнення та поновлення на роботі, та фактично наявності чинного наказу Прокуратури м. Києва №3254к від 23.09.2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» позивача, за порушення Присяги працівника прокуратури і вчинення проступку, який порочить працівника прокуратури та є несумісним з перебуванням на роботі в органах прокуратури, звільнення з посади прокурора прокуратури Деснянського району м. Києва.

Тому, як вірно зазначено судом першої інстанції, наказ відповідача 15.02.2018 року №285к, яким скасовано накази №304к від 28.01.2015 року, №4156к від 14.12.2105 року, №351к від 12.03.2107 року, не є власне наказом про звільнення позивача, відтак він не підлягає оцінці на відповідність вимогам КЗпП України щодо дотримання відповідачем процедури звільнення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

Посилання апелянта на те, що оскаржуваним наказом відповідача у нього фактично відбирають майже три роки трудового стажу, не заслуговують на увагу, позаяк зарахування до трудового стажу позивача вказаного періоду роботу не є предметом даного позову та таким доводам в межах вирішення даної справи не може бути надана правова оцінка.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини 1 статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 22 січня 2019 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Г.В.Земляна

суддя В.П.Мельничук