Справа № 295/12846/18
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2019-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 295/12846/18

Головуючий у 1-й інстанції: Чішман Л.М.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

21 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Матохнюка Д.Б. Курка О. П.

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

позивача: не з'явився,

представника відповідача: Герасименко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вінницької митниці ДФС на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 листопада 2018 року (повний текст якої складено в м. Житомирі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Вінницької митниці ДФС в особі заступника начальника митниці - начальника протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Криворучка Миколи Васильовича про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Богунського районного суду м. Житомира з позовом до Вінницької митниці ДФС в особі заступника начальника митниці - начальника протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Криворучка Миколи Васильовича про скасування постанови.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Позивач в судове засідання не з'явився про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги та просила суд задовольнити її.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, яка прибула в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 27.12.2017 року заступником начальника митниці - начальником протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Криворучко М.В. винесено постанову в справі про

порушення митних правил №0396/40100/17, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. З ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 8500,00 грн.

Згідно до постанови, 05.07.2017 року, під час проведення митного контрою транспортного засобу - автомобіля марки «NISSAN РRIМЕRА», реєстраційний номер НОМЕР_1 (Литва), під керуванням ОСОБА_3, на підставі інформації АСМО «Інспектор» та орієнтування Житомирської митниці ДФС №324/06-70-20 від 22.06.2017 року встановлено, що ОСОБА_3 11.06.2017 року через пункт пропуску «Виступовичі - Нова Рудня» митного поста «Північний» Житомирської митниці ДФС ввіз на митну територію України легковий автомобіль марки «NISSAN РRIМЕRА», реєстраційний номер НОМЕР_1 (Литва), в режимі транзиту для особистого користування.

Таким чином, ОСОБА_3 перевищив встановлений ч. 1 ст. 95 МК України десятиденний термін доставки автомобіля «NISSAN РRIМЕRА», реєстраційний номер НОМЕР_1, що перебуває під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення, більше ніж на 10 діб (а.с. 9-10).

Розглядаючи даний позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем, необґрунтовано з порушенням норм чинного законодавства прийнято постанову в справі про порушення митних правил №0396/40100/17, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 8500,00 грн. Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 319 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Положення частини першої ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Частина третя статті 470 МК України передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів.

Згідно ч. 1 ст. 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з ч. 2 ст. 95 МК України до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Згідно ч. 1 ст. 192 МК України якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Відповідно до ст. 102 МК України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.

Для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94 цього Кодексу.

Стаття 460 МК України передбачає особливості відповідальності за деякі види порушень митних правил. Так, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом (ч. 1 ст. 460 МК України).

Згідно ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є:

1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил;

2) необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду;

3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи;

4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду;

5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення;

6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.06.2017 року автомобіль марки «NISSAN РRIМЕRА», реєстраційний номер НОМЕР_1 (Литва) було ввезено ОСОБА_3 11.06.2017 року та з урахуванням строку, передбаченого ст. 95 МК України повинен був вивезти транспортний засіб до 21.06.2017 року.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, що 19.06.2017 року ОСОБА_3 звернувся до в.о. начальника Житомирської митниці ДФС із заявою, в якій повідомив про неможливість вивезення в установлений строк автомобіля марки «NISSAN РRIМЕRА», реєстраційний номер НОМЕР_1 (Литва), у зв'язку з тим, що заявник з 20.06.2017 року перебуватиме на стаціонарному лікуванні (а.с. 30).

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що дана обставина свідчить про вольову дію особи, яка виключає вплив обставин непереборної сили, які відповідно до п. 6.9 «Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили)», характеризуються такими критеріями, як:

- надзвичайність таких обставин (носять винятковий характер і знаходяться поза межами впливу сторін);

- непередбачуваність обставин (їх настання або наслідки неможливо передбачити);

- невідворотність (непереборність) обставин (неминучість події/подій та/або її/їх наслідків);

- причинно-наслідковий зв'язок між обставиною/подією і неможливістю виконання конкретних зобов'язань (за договором, контрактом, угодою, законом, нормативним актом, актом органів місцевого самоврядування тощо).

З вказаного слід зробити висновок, що лікування ОСОБА_3 не є фактом непереборної сили, оскільки відповідно до ч. 2 розділу 8 Наказу Міністерства фінансів №657 від 31.05.2012 «Про порядок виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму» обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішення законодавчого або нормативно - правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, каналів, перевалів та інші надзвичайні невідворотні за таких умов події.

Більше того, суд апеляційної інстанції не може брати до уваги, як належний та допустимий доказ в розумінні КАС України епікриз пацієнта ОСОБА_3, в якому зазначене, що останній поступив до терапевтичного відділення КУ «Центральна районна лікарня» Житомирської районної ради 20.06.2017 року та був виписаний з лікарні 04.07.2017 року (а.с. 11). Оскільки у вказаному епікриз зазначено, що пацієнт ОСОБА_3 поступив 20.06.2017 року дата виписки 30.06.2017 року, яка виправлена на 04.07.2017 року (а.с.11). Більше того, в матеріалах справи відсутні будь які інші належні та допустимі докази, які б підтвердили, що ОСОБА_3 дійсно знаходився на лікуванні (лікарняний лист).

Більше того, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_3 мав намір на лікування, яке в свою чергу виключало фактор непередбачуваності, а тому не було підстав віднесення вказаних ним обставин до обставин непереборної сили.

Також, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним твердження суду першої інстанції про неповноту провадження та передчасність винесення постанови у справі про порушення митних правил, оскільки на час розгляду справи було достатньо доказів, що свідчили про відсутність підстав для уникнення від відповідальності за вчинення ОСОБА_3 порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України. Вказане правопорушення не було вчинено внаслідок дії обставин непереборної сили чи протиправних дій третіх осіб.

Крім того, посилання ОСОБА_3 на дію обставин непереборної сили, а саме, його захворювання, є недоречним, оскільки ОСОБА_3 19.06.2017 року фізично мав змогу та особисто звернувся з заявою в Житомирську митницю ДФС про неможливість виконання режиму транзиту внаслідок запланованого лікування з 20.06.2017 року, отже, мав змогу вчасно вивезти за межі митної території України транспортний засіб «NISSAN РRIМЕRА», реєстраційний номер НОМЕР_1 (Литва) до поміщення в лікарню, тобто до 20.06.2017 року, тому дані обставини не можна віднести до обставин, зазначених в ст.192 та ч.1 ст. 460 МК України

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що 03.10.2017 року та 03.11.2017 року Вінницька митниця ДФС зверталась до КУ «Центральна районна лікарня» Житомирської районної ради з проханням вказати як саме ОСОБА_3 перебував на лікуванні - амбулаторно чи стаціонарно, а також повідомити чи під час лікування ОСОБА_3 міг керувати транспортним засобом, чи його діагноз забороняв (обмежував) можливість керування транспортним засобом.

Відповідно до відповіді КУ «Центральна районна лікарня» Житомирської районної ради №1791 від 12.10.2017 року, зазначено, що ОСОБА_3 дійсно перебував на лікуванні в терапевтичному відділенні КУ «Центральна районна лікарня» Житомирської районної ради з 20.06.2017 року по 04.07.2017 року з діагнозом цукровий діабет ІІ тип. В поліклінічне відділення за медичною допомогою не звертався. Для підтвердження можливості керування транспортним засобом, ОСОБА_3 необхідно звернутися поліклінічне відділення.

А тому, враховуючи вищезазначене колегія судців апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідачем правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства України прийнято постанову в справі про порушення митних правил №0396/40100/17, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 8500,00 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, керуючись статтею 315 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Відповідно до ч. З ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Вінницької митниці ДФС задовольнити повністю.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Вінницької митниці ДФС в особі заступника начальника митниці - начальника протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Криворучка Миколи Васильовича про скасування постанови скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Матохнюк Д.Б. Курко О. П.