Справа № 804/7833/16
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

17 січня 2019 року

Київ

справа № 804/7833/16

провадження № К/9901/20015/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т. Г.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу № 804/7833/16

за позовом ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2017 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого - Богданенка І. Ю., суддів: Уханенка С. А., Дадим Ю. М.

І. Суть спору

1. У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління поліції охорони в Дніпропетровській області, в якому просив:

1.1. визнати протиправним та скасувати наказ Управління поліції охорони в Дніпропетровській області № 124 о/с від 26 серпня 2016 року про звільнення ОСОБА_1 зі служби в Національній поліції України у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби;

1.2. визнати протиправним та скасувати наказ Управління поліції охорони в Дніпропетровській області № 374 від 26 серпня 2016 року, яким накладено на ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

1.3. поновити підполковника поліції ОСОБА_1 на службі в Національній поліції.

2. В обґрунтування позову зазначає, що з 2011 року по 06 листопада 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ, а, починаючи з 07 листопада 2015 року обіймав посаду начальника Управління поліції охорони в Дніпропетровській області, маючи спеціальне звання підполковника поліції.

2.1. В подальшому позивача призначено на посаду командира взводу Дніпропетровського міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області відповідно до наказу відповідача від 27 липня 2016 року № 105 о/с.

2.2. Однак, 03 листопада 2016 року ОСОБА_1 ознайомився з наказом Управління поліції охорони в Дніпропетровській області від 26 серпня 2016 року № 124 о/с про звільнення позивача зі служби в Національній поліції на підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

2.3. Підстава прийняття оскаржуваного наказу зумовлена скоєнням дисциплінарного проступку, внаслідок невиходу на службу без поважних причин. Проте позивач вказує, що призначення його на посаду командира взводу Дніпропетровського міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області є незаконним, оскільки 27 липня 2016 року для вирішення питання щодо подальшого проходження позивачем служби останньому запропоновано ряд посад, серед яких останній погодився із запропонованою посадою заступника начальника управління - начальника відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області, однак ОСОБА_1 призначено на посаду командира взводу Дніпропетровського міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області, згоди на яку він не давав, що завдало істотної шкоди охоронюваному законом праву на працю внаслідок призначення на посаду значно нижчу від тої, на яку позивач надав свою згоду.

2.4. Позивач наголошує, що застосоване до нього стягнення у виді звільнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу і не співмірне з тяжкістю вчиненого правопорушення.

2.4. Вважаючи накази про звільнення незаконними, оскільки з наказом від 27 липня 2016 року № 105 о/с про призначення на посаду та посадовими обов'язками в порушення вимог законодавства вчасно не ознайомлено, а також не надано робочого місця, ОСОБА_1 звернувсь до суду з вимогою про поновлення його на службі в Національній поліції України.

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи

3. Починаючи з 07 листопада 2015 року, ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України на посаді начальника Управління поліції охорони в Дніпропетровській області, маючи спеціальне звання підполковника поліції.

4. Наказом Національної поліції України від 26 липня 2016 року № 534 о/с за погодженням з Міністром внутрішніх справ України, звільнено позивача із займаної посади згідно з пунктом 3 частини першої статті 65 Закону України "Про Національну поліцію", через службову невідповідність.

5. Відповідно до наказу відповідача від 27 липня 2016 року № 105 о/с ОСОБА_1 призначено командиром взводу Дніпропетровського міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області.

6. Згідно з наказом Управління поліції охорони в Дніпропетровській області від 10 серпня 2016 року № 349 призначено службове розслідування за фактом неприбуття до підрозділу у період з 27 липня 2016 року по 09 серпня 2016 року командира взводу підполковника поліції ОСОБА_1 на підставі відповідного рапорту заступника начальника Дніпропетровського міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області.

7. В ході проведеного службового розслідування складено висновок від 26 серпня 2016 року, в якому зафіксовано, що ОСОБА_1 27 липня 2016 року у присутності тимчасово виконуючого обов'язки начальника відділу Управління поліції охорони старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 та виконуючого обов'язки начальника Управління поліції охорони ОСОБА_4 відмовився поставити підпис про ознайомлення з наказом від 27 липня 2016 року № 105 о/с стосовно призначення на посаду, що підтверджується актом від 27 липня 2016 року № 1.

7.1. При цьому 01 серпня 2016 року ОСОБА_1 подав відповідачу рапорт про ознайомлення з наказом від 26 липня 2016 року № 534 о/с відповідно до чинного законодавства та надання інформації щодо кількості та якісного складу вакантних посад в управління та підпорядкованих підрозділах.

7.2. 03 серпня 2016 року позивач під особистий підпис ознайомлений з наказом Національної поліції України від 26 липня 2016 року № 534о/с, а 05 серпня 2016 року - з наказом Управління поліції охорони в Дніпропетровській області від 27 липня 2016 року №105 о/с про призначення на посаду.

7.3. 10 серпня 2016 року заступником начальника Дніпропетровського міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області ОСОБА_5 подано рапорт про те, що у період часу з 27 липня 2016 року по 09 серпня 2016 року ОСОБА_1 до підрозділу не прибув, з функціональними обов'язками не ознайомився та в журналі обліку виходу та уходу співробітників його записи відсутні.

7.4. 17-18 серпня 2016 року під час телефонної розмови позивачу запропоновано прибути до управління для надання пояснень щодо невиходу на службу, на що позивач повідомив про подання позову до суду та надання відповідних пояснень у судовому засіданні.

7.5. З метою отримання пояснень від позивача 18 серпня 2016 року та 20 серпня 2016 року співробітниками управління здійснені виїзди за місцями проживання позивача та його батьків. Таким чином 20 серпня 2016 року близько 20 години встановлено місцеперебування позивача та у ході розмови останній повідомив, що на лікуванні не знаходиться, виходити на службу не збирається, оскільки вважає наказ від 27 липня 2016 року № 105 о/с про призначення на посаду командира взводу незаконним, надати письмові пояснення позивач відмовився скориставшись правом, передбаченим статтею 63 Конституції України та повторно повідомив про звернення до суду з позовом та надання пояснень у судовому засіданні, про що складено відповідні акти.

7.6. 17 серпня 2016 року відповідачем здійснені запити до установи та закладу охорони здоров'я щодо можливого звернення за медичною допомогою та отримання позивачем листків непрацездатності;

7.7. За наслідками перевірки книги прибуття-відбуття працівників Управління поліції охорони в Дніпропетровській області виявлені підписи ОСОБА_1 за період з 27 липня 2016 року по 08 серпня 2016 року, що свідчить про перебування позивача на території місцезнаходження відповідача. Вказана інформація підтверджена 13 співробітниками відповідача. У зазначені дні керівництво міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області жодних службових вказівок та доручень позивачу щодо прибуття за місцем знаходження відповідача не надавало, начальники структурних підрозділів відповідача у вказаний період часу позивача не запрошували, крім тимчасово виконуючого обов'язки начальника відділу кадрового забезпечення ОСОБА_3, який викликав позивача для ознайомлення з наказами 28 липня 2016 року, 03 серпня 2016 року та 05 серпня 2016 року.

7.8. Керівництвом Дніпропетровського міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області у період з 28 липня 2016 року по 26 серпня 2016 року щоденно за кожний робочий день складені комісійні акти стосовно невиходу ОСОБА_1 на службу;

7.9. Не виконавши наказ Управління поліції охорони в Дніпропетровській області від 27 липня 2016 року № 105 о/с, та, не приступивши до виконання службових обов'язків командира взводу Дніпропетровського міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області, відповідачем кваліфіковано невихід ОСОБА_1 на службу без поважних причин як прогул.

8. Згідно з наказом Управління поліції охорони в Дніпропетровській області від 26 серпня 2016 року № 374 за невихід на службу без поважних причин у період з 28 липня 2016 року по 26 серпня 2016 року та невиконання наказу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області № 105 о/с від 27 серпня 2016 року, на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Цим же наказом робочі дні у період часу з 28 липня 2016 року по 26 серпня 2016 року визначено прогулами, з прийняттям рішення про ненарахування грошового забезпечення.

9. Наказом Управління поліції охорони в Дніпропетровській області від 26 серпня 2016 року № 124 о/с підполковника поліції ОСОБА_1 командира взводу Дніпропетровського міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області звільнено зі служби в Національній поліції України у запас Збройних сил за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

10. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2016 року позовні вимоги задоволено.

10.1. Визнано протиправним та скасовано наказ Управління поліції охорони в Дніпропетровській області від 26 серпня 2016 року № 124 о/с, відповідно до якого ОСОБА_1 звільнено зі служби в Національній поліції України у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

10.2. Визнано протиправним та скасовано наказ Управління поліції охорони в Дніпропетровській області від 26 серпня 2016 року № 374 "Про звільнення з Національної поліції України", яким за невихід на службу без поважних причин у період з 28 липня 2016 року по 26 серпня 2016 року та не виконання наказу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області № 105 о/с від 27 серпня 2016 року, накладено дисциплінарне стягнення, у вигляді звільнення зі служби в поліції, згідно з пунктом 3 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" командирові взводу Дніпропетровського міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області підполковнику поліції ОСОБА_1

10.3. Поновлено підполковника поліції ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України з 26 серпня 2016 року.

10.4. Стягнуто з Управління поліції охорони в Дніпропетровській області на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу у період з 26 серпня 2016 року по 01 грудня 2016 року включно.

11. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2017 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2016 року скасовано та прийнято нову, якою в позові відмовлено.

12. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що після прийняття наказу від 27 липня 2016 року № 105 о/с про призначення на посаду, в порушення законодавчих норм відповідачем вчасно не ознайомлено з наказом, не надано робоче місце позивачу, не ознайомлено із посадовими обов'язками, тощо, у зв'язку з чим позивач не мав об'єктивної змоги приступити до виконання своїх трудових (службових) обов'язків командира взводу Дніпропетровського міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області у період з 27 липня 2016 року по 29 серпня 2016 року. Крім того службове розслідування проведено з порушеннями, а застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення як найсуворішого, є необґрунтованим.

13. Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в позові, прийшов до висновку про правомірність оскаржуваних наказів щодо звільнення позивача зі служби в поліції, оскільки за результатами службової перевірки встановлено факт порушення позивачем службової дисципліни (невихід на службу), що є визначальним для вирішення питання про його звільнення зі служби в поліції, оскільки позивачем допущено неодноразову відсутність на службі (роботі) більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин. Докази про наявність перешкод у виконанні ним службових обов'язків та недопуску до робочого місця керівництво Національної поліції України не повідомляв, а оскарження наказу про призначення на посаду в судовому порядку не звільняє позивача від обов'язку прибуття за місцем несення служби.

IV. Касаційне оскарження

14. У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати його рішення та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

15. В обґрунтування касаційної скарги вказує на неврахування судом апеляційної інстанції, що до позивача був застосований крайній (найсуворіший) захід дисциплінарного стягнення, але не безальтернативний з огляду на підставу, яка слугувала його застосуванню. Стверджує, що під час проведення службового розслідування відповідачем допущено порушення, зокрема, не відібрані належним чином пояснення у позивача, а проведення телефонних розмов з метою запрошення для надання таких пояснень не підтверджуються належними та допустимими доказами.

16. Водночас, у запереченні на касаційну скаргу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області вказує на безпідставність касаційної скарги і просить залишити її без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

17. Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

18. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

19. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

20. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

21. Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки регулюється Законом України "Про Національну поліцію", Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут) та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114).

22. Визначення службової дисципліни міститься у статті 1 Дисциплінарного статуту та означає дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів МВС підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги.

23. За змістом статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку тощо.

24. Порядок накладення дисциплінарних стягнень на осіб рядового і начальницького складу врегульовано статтею 14 Дисциплінарного статуту.

24.1. Зокрема, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органів внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

25. Види дисциплінарних стягнень за порушення службової дисципліни наведені в статті 12 Дисциплінарного статуту, найсуворішим з яких є звільнення з органів внутрішніх справ, що застосовується як крайній захід дисциплінарного впливу.

26. Статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено основні обов'язки поліцейського, зокрема, поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

27. За правилами встановленими статтею 19 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону у разі вчинення протиправних діянь. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

28. Згідно з пунктом пункту 4 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) працівника без поважних причин.

29. Пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

VI. Позиція Верховного Суду

30. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про те, чи є порушення дисципліни грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

31. З матеріалів справи вбачається, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугував факт неприбуття позивача за місцем служби період з 27 липня 2016 року по 26 серпня 2016 року.

32. Відповідно до копії акту №1 від 27 липня 2016 року, який міститься в матеріалах справи, тимчасово виконуючим обов'язки начальника відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області ОСОБА_3 у присутності виконуючого обов'язки начальника Управління поліції охорони в Дніпропетровській області ОСОБА_4 зачитано позивачу витяг з наказу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області від 27 липня 2016 року № 105 о/с в частині призначення його на посаду командира взводу Дніпропетровського міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області. При цьому ОСОБА_1 відмовився поставити підпис про ознайомлення з цим наказом.

33. Проте на копії наказу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області від 27 липня 2016 року № 105 о/с про призначення на посаду, міститься особистий підпис позивача та запис від 05 серпня 2016 року адресований керівнику щодо необхідності дотримання чинного законодавства та надання відповіді на рапорт від 01 серпня 2016 року.

34. Наведене свідчить про обізнаність позивача щодо наказу про призначення на посаду командира взводу у день його прийняття та безпосереднє ознайомлення з друкованим текстом витягу з цього наказу 05 серпня 2016 року.

35. Згідно з копіями щоденних актів, складених комісіями у складі трьох співробітників Дніпропетровського міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області, підполковник поліції ОСОБА_1 27, 29 липня 2016 року, 01- 05, 08-12, 15-18, 22, 23, 25, 26 серпня 2016 року до підрозділу не прибув, з функціональними обов'язками не ознайомився, в журналі обліку виходу та уходу співробітників відсутні його записи.

36. Слід зазначити, що сама по собі незгода з посадою, на яку призначено позивача не дає останньому підстав для відсутності обов'язку прибути за місцем несення служби.

37. Верховний Суд звертає увагу, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2016 року у справі № 804/5044/16 за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Департаменту поліції охорони Національної поліції, Управління поліції охорони в Дніпропетровській області визнано протиправними та скасовані накази Національної поліції України від 26 липня 2016 року № 534 о/с про звільнення із займаної посади та наказ від 27 липня 2016 року № 105 о/с про призначення на посаду.

38. Разом з цим, Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що позивач у період з 27 липня 2016 року по 26 серпня 2016 року безпосередньо до Дніпропетровського міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області, тобто місця роботи жодного разу не прибув, про наявність перешкод у виконанні ним службових обов'язків та недопуск до робочого місця керівництво Національної поліції України не повідомляв. При цьому оскарження наказу про призначення на посаду в судовому порядку не звільняє позивача від обов'язку прибуття за місцем несення служби.

39. Так, статтею 60 Конституції України особа звільнена від обов'язку виконання явно злочинного розпорядження чи наказу.

40. Однак, наказ Управління поліції охорони в Дніпропетровській області від 27 липня 2016 року № 105 о/с про призначення позивача на посаду явних злочинних ознак не містить, отже мав виконуватись.

41. Таким чином позивачем допущено неодноразову відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, що кваліфікується як допущення позивачем неодноразових прогулів, що, насамперед, в розумінні Дисциплінарного статуту є порушенням службової дисципліни.

42. Так, обраний вид дисциплінарного стягнення є найсуворішим і обов'язком, у цьому випадку, Управління поліції охорони в Дніпропетровській області необхідно було врахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов'язків, рівень кваліфікації.

43. Верховний Суд не має обґрунтованих підстав вважати, що за встановлених в цій справі обставин відповідач свого обов'язку не виконав, оскільки неодноразові прогули, на думку Верховного Суду, є істотним порушенням службової дисципліни.

44. За такого правового врегулювання на обставин справи, Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про правомірність оскаржуваних наказів в частині звільнення позивача зі служби в поліції, які видано відповідачем на підставі всебічного, об'єктивного дослідження обставин та за результатами проведення службового розслідування.

45. Доводи ж касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

46. З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

47. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

VII. Судові витрати

48. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Т. Г. Стрелець