Справа № 480/4117/18
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 січня 2019 р. Справа № 480/4117/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Соп'яненка О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про зобов'язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що подав до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Добрянської сільської ради Великописарівського району Сумської області за межами населеного пункту. Листами від 03.08.2018 та від 20.09.2018 відповідач відмовив у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою з підстав, не передбачених законом. Вважає відмову протиправною. Уточнивши позовні вимоги, просить визнати протиправними та скасувати рішення відповідача, викладені у листах від 03.08.2018 та від 20.09.2018 про вудмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зобов'язати здійснити негайний повторний розгляд поданої заяви.
Також просив стягнути судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн.
Відповідач позов не визнав, у наданому суду відзиві на позовну заяву зазначив, що позивач двічі звертався із заявами про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою в перший раз йому було відмовлено у зв'язку з тим, що лист-погодження Добрянської сільської ради на відведення земельної ділянки суперечить статті 4 Закону України "Про місцеве самоврядування. Вдруге позивачу відмовити у зв'язку з тим, що земельна ділянка зарезервована для подальшої передачі позивачу у власність. Про резерв направлено листи до органу місцевого самоврядування та Великописарівської РДА для висловлення позиції щодо надання дозволу. 24.09.2018 позивач знову звернувся до відповідача із аналогічною заявою, однак листом від 22.10.2018 відповідач повідомив про надання вказаної земельної ділянки у власність іншій особі. При прийнятті оскаржуваних рішень діяв відповідно до законодавства. Не погоджується із позовною вимогою про зобов'язання надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою, оскільки питання надання таких дозволів є виключною компетенцією органів Держгеокадастру. Просить відмовити в задоволенні позову.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що у липні та серпні 2018 року позивач звертався до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Добрянської сільської ради Великописарівського району Сумської області за межами населеного пункту (а.с. 24,25).
Листом від 03.08.2018 відповідач відмовив ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Повідомив, що на запит управління сільська рада надала погодження на відведення земельної ділянки, яке суперечить вимогам статті 4 Закону України "Про місцеве самоврядування" (а.с. 8). Листом від 20.09.2018 позивачу повторно відмовлено у наданні згоди. Зазначено, що земельна ділянка, зазначена на графічних матеріалах, доданих до звернення, буде включена в перелік земельних ділянок зарезервованих для подальшої передачі позивачу у власність. Про резерв направлено листи до Добрянської сільської ради та Великописарівської РДА з наданням відповідних графічних матеріалів (а.с. 9).
Суд не погоджується з такими рішеннями відповідача та вважає відмови необґрунтованими.
Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений статтею 118 Земельного кодексу України. Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_2 міністрів Автономної Республіки Крим, ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
З наведених норм вбачається, що проект землеустрою розробляється на підставі дозволу органу, до компетенції якого входить питання про передачу земельних ділянок громадянам. Відповідач відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою у звязку з тим, що сільська рада висловила позицію в порядку, який, на думку відповідача, суперечить вимогам закону, а також з тієї підстави, що земельна ділянка зарезервована для надання власність позивачу. При цьому стаття 118 ЗК України, яка також регулює порядок надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, не містить таких підстав для відмови. Відповідач, в силу вимог Земельного кодексу України та покладених на нього обов'язків, зобов'язаний в кожному випадку дослідити фактичні обставини повно та всебічно для з'ясування наявності чи відсутності встановлених законом підстав для відмови в задоволенні заяви. Жодної з наведених у частині 7 статті 118 ЗК України підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою відповідачем не зазначено.
Відповідно до ч. 10 ст. 118 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Відповідь на заяву ОСОБА_1 містить посилання на рішення колегії Держземагентства України від 14.10.2017 №2/1, яким доручено начальникам головних управлінь агентства за зверненнями щодо відведення земельних ділянок забезпечити обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад запитів на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації землеустрою. Також відповідач посилається на вимоги розпорядження Кабінету Міністрів України №333-р та №688-р. Однак врахування чи неврахування позиції місцевої ради під час вирішення питання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою не передбачено чинним законодавством та відповідно до частини 7 статті 118 ЗК України не є підставою для відмови у наданні такого дозволу. Із прийняттям зазначених документів не вносились зміни до Земельного кодексу України в частині підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.
Є безпідставним посилання відповідача у відзиві на те, що наказом від 19.10.2018 №18-8188/16-18-СГ затверджено документацію із землеустрою на земельну ділянку іншій особі, оскільки вказаний наказ був виданий пізніше, ніж були розглянуті заяви ОСОБА_1 від 05.07.2018 та від 22.08.2018 та прийняті оскаржувані рішення. Відповідно до ч. 2 статті 77 КАС України відповідач не може посилатись на вказаний доказ як на підставу відмови в задоволенні позову, оскільки він не був покладений у основу оскаржуваних рішень.
Враховуючи, що відповідач без законних на те підстав відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, суд вважає необхідним визнати відмову протиправною та зобов'язати відповідача повторно розглянути заяви.
Позивачем надано докази на підтвердження судових витрат, які складаються з судового збору в сумі 1409,60 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн. Відповідно до розрахунку витрат часу на вчинення окремих процесуальних дій, витрати на правничу допомогу складаються з консультації по земельному питанню - 30хв, вивчення докумеднтації 0 1 год., вивчення нормативної бази - 1 год., пошук земельної ділянки на кадастровій карті - 30хв, виїзд на місце розташування земельної ділянки - 1 год, написання позовної заяви - 2 год. Згідно розрахунку всього витрачено 6 год. при вартості однієї години - 500 грн. (а.с. 18). Згідно угоди про надання правничої допомоги виконавець приймає на себе обов'язки надавати за плату правову допомогу щод оскарження бездіяльності ГУ Держгеокадастру Сумської області та зобов'язання вчинити дії. Гонорар становить 3 000 грн. за участь у суді першої інстанції (а.с. 11).
Відповідач подав заяву про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, в якій вказує, що вартість послуг і час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт є завищеними.
Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду.
За змістом частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з пунктами 6, 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов'язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п'ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З наданого позивачем розрахунку вбачається, що послуги з консультації по земельному питанню та вивчення документації дублюють одна одну, пошук земельної ділянки на кадастровій карті та виїзд на місце розташування земельної ділянки у даному випадку не мали впливу на хід розгляду справи та хід підготовки процесуальних документів у даній справі. Виходячи з принципу співмірності витрат на оплату послуг адвоката обсягу фактично наданих послуг, закріпленому у ч. 5 ст. 134 КАС України, суд вважає необхідним зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
На підставі ст. 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню судові витрати в загальному розмірі 3159,60 грн., у тому числі судовий збір в розмірі 1409,60 грн., сплачений при зверненні до суду та витрати на правничу допомогу в сумі 1750 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,50 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Добрянської сільської ради Великописарівського району Сумської області.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Соп'яненко