Справа № 826/12401/16
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Київ Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

за участю секретаря: Тищенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.08.2018 (м. Київ, дата виготовлення повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у м. Києві, Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ТОВ «Нікея-ЛТД» звернулось з позовом до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у м. Києві, Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просило суд визнати незаконними та скасувати рішення (лист) від 18.01.2016 вих. № 936/10/26-55-08-03, від 16.03.2016 вих. № 6315/10/26-15-08-04-14 про результати розгляду первинної скарги, рішення № 12435/6/99-99-08-02-01-15 від 06.06.2016 про результати розгляду скарги, та зобов'язати прийняти податкову декларацію на додану вартість за звітний (податковий) період календарний місяць грудень 2015 року з додатками та доповненням до неї ТОВ «Нікея-ЛТД» з введенням до інформаційних баз даних ДФС відомостей з цих поданих позивачем податкової звітності та доповнення до податкової декларації від 15.01.2016.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.08.2018 вищевказаний адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві щодо відмови у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2015 року ТОВ «Нікея -ЛТД». Зобов'язано Державну податкову інспекцію у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві прийняти податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2015 року ТОВ «Нікея -ЛТД». У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач - ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що 01.01.2015 (тобто ще до моменту виникнення спірних правовідносин у справі № 826/12401/16) набрав чинності Закон України № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України» та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким були внесені зміни до ПК України, зокрема, введено систему електронного адміністрування податку на додану вартість. Норми п. 49.4 ст. 49 ПК України та п. 2 розд. ІІІ Порядку встановлюють інші, спеціальні вимоги щодо подачі податкової декларації з ПДВ, яка має бути подана виключно в електронній формі. Отже, у даному конкретному випадку норма п. 49.3 ст. 49 ПК України застосуванню не підлягає, а у платника податку відповідно відсутнє право подачі декларації з ПДВ у паперовому вигляді. Таким чином, подача податкової декларації з ПДВ за звітний період грудень 2015 року в електронному вигляді є обов'язком позивача. Крім того, станом на день подання позивачем податкової декларації з ПДВ за грудень 2015 року на паперових носіях був чинним укладений між ТОВ «Нікея-ЛТД» та ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС договір про визнання електронних документів.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню.

Згідно з ст. 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За матеріалами справи ТОВ «Нікея-ЛТД» 15.01.2016 в особі уповноваженого представника у паперовій формі подано до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2015 року разом з додатками, що підтверджується відміткою на копії останньої, наявної у матеріалах справи.

Листом ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві за № 936/10/26-55-08-03 від 16.02.2016 «Про відмову у прийнятті» позивачу відмовлено у прийнятті податкової звітності за грудень 2015року, оскільки таку подано у спосіб, що суперечить абз. 2 п. 49.4 ст. 49 Податкового кодексу України, а саме: на паперових носіях.

Скориставшись правом на адміністративне (досудове) оскарження рішення контролюючого органу, оформленого листом від 16.02.2016 за № 936/10/26-55-08-03, позивачем подано скарги до ГУ ДФС у м. Києві та ДФС України.

Рішеннями ГУ ДФС у м. Києві № 6315/10/26-15-08-04-14 від 16.03.2016 та ДФС України № 12435/6/99-99-08-02-01-15 від 06.06.2016, скарги ТОВ «Нікея-ЛТД» залишено без задоволення.

Позивач вважає дії відповідачів щодо відмови у прийнятті податкової звітності та відмови у скасуванні рішення ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві щодо відмови у прийнятті податкової звітності.

Задовольняючи частково позовні вимоги ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві безпідставно відмовлено у прийнятті податкової звітності за грудень 2015 року поданої ТОВ «Нікея-ЛТД».

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, з 01.01.2015 набув чинності Закон України № 71-VIII від 28.12.2014 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», згідно з яким запроваджено систему електронного адміністрування податку на додану вартість та передбачено подання податкової звітності з податку на додану вартість в електронній формі (далі - Закон № 71).

На підставі Закону № 71 змінено редакцію статті 49 Податкового кодексу України та встановлено імперативний припис, відповідно до якого податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до пункту 46.5 статті 46 Податкового кодексу України форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

На виконання цієї норми наказом Міністерства фінансів України № 13 від 23.01.2015, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за № 102/26547 (далі - Наказ № 13) внесені зміни, зокрема, до Форм податкової декларації з податку на додану вартість, уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 966 від 23.09.2014, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14.10.2014 за № 1267/26044 (далі - Порядок № 966); Порядку визначення відповідності платника податку на додану вартість критеріям, які дають право на отримання автоматичного бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1128 від 14.11.2014.

У подальшому, наказом Міністерства фінансів України № 21 від 28.01.2016, який вступив в силу з 01.02.2016 затверджено, зокрема, нову форму податкової декларації з податку на додану вартість та порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 159/28289 (далі - Порядок № 21).

Пунктом другим Розділу 3 «Порядок оформлення та подання податкової звітності» Порядку № 21 (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) встановлено, що декларація та додатки до неї, а також інша податкова звітність з податку на додану вартість, зазначена у пункті 8 розділу І цього Порядку, подаються до контролюючого органу за місцем обліку платника податку відповідно до встановленого законодавством порядку сплати податку. Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

У разі розірвання контролюючим органом в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів платник податку, договір з яким розірвано, має право до складання нового договору подавати податкову звітність до контролюючого органу, в якому він перебуває на обліку як платник податку, в один із таких способів: 1) особисто платником податку або уповноваженою на це особою; 2) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення.

На час виникнення спірних у цій справі правовідносин, подання електронної податкової звітності здійснювалося відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронний цифровий підпис» та згідно з Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України № 233 від 10.04.2008 (далі - Інструкція № 233).

Відповідно до пункту першого розділу ІІ Інструкції № 233 платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу криптографічного захисту інформації (ключ), керуючись цією Інструкцією та договором.

Примірний договір про визнання електронних документів міститься у додатку 1 до вказаної Інструкції, зміст якого передбачає, що договір укладається між платником податків та конкретним контролюючим органом в особі начальника, на підставі якого податковий орган і здійснює приймання та розшифровку поданих електронних документів.

Зазначене дозволяє дійти висновку, що на момент виникнення правовідносин, для реалізації обов'язку передбаченого абзацом другим пункту 49.4 статті 49 Податкового кодексу України, платник податків повинен мати засіб криптографічного захисту інформації (ключ) та чинний договір, укладений з конкретним податковим органом, який здійснює адміністрування податку на додану вартість.

Відповідно до пункту 49.4 статті 49 Податкового кодексу України у разі припинення договору про визнання електронних документів з підстав, визначених законом, платник податків має право до складення нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами "а" і "б" пункту 49.3 цієї статті.

Положення пункту 49.3 статті 49 Податкового кодексу України передбачають, що податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Згідно правового висновку Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду викладеної у постанові від 11.10.2018 по справі № 826/8927/16 (адміністративне провадження №К/9901/49355/18) недодержання платником податків приписів пункту 49.4. статті 49 Податкового Кодексу України щодо подання податкової звітності з податку на додану вартість в електронній формі та надання такої звітності у паперовій формі само по собі не є підставою для відмови у прийнятті податкової декларації за умови наявності у поданих документах реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу.

Разом із тим, у постанові від 11.12.2018 у справі № 810/1711/17 (адміністративне провадження №К/9901/63300/18) Касаційний адміністративний суд у складі Верховного суду дійшов іншої правової позиції та визначив, що платник податку вправі самостійно обирати один із зазначених способів подачі податкової декларації (електронний чи паперовий) лише у тому випадку, якщо інше не передбачено нормами Податкового кодексу України. Оскільки податковим законодавством встановлено імперативний обов'язк щодо подання податкової звітності з податку на додану вартість виключно в електронному вигляді, єдиний виняток передбачений змістом абзацу третього пункту 49.4 статті 49 Податкового кодексу України, а саме припинення дії попереднього договору про визнання електронних документів на період до моменту складення нового договору. При цьому відповідний договір повинен відповідати всім законодавчо визначеним, описаним вище вимогам.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку остання правова позиція Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду є ґрунтовнішою та такою, що охоплює і аналізує більше законодавче поле.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що у зв'язку з набранням чинності змін до Податкового кодексу України, з 01.01.2015 (Закон № 71-VIII) відповідно до пункту 49.4 статті 49 цього Кодексу податкова звітність з податку на додану вартість подається виключно в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством. Наявність діючого договору про визнання електронних документів позбавляє платника податків можливості подавати податкові звітність у паперовому вигляді.

Згідно чинного на час спірних правовідносин законодавства позивач був зобов'язаний подавати звітність з податку на додану вартість шляхом подання відповідної декларації в електронній формі. Невиконання позивачем цього обов'язку обумовлює правомірність відмови контролюючого органу у прийнятті податкової звітності, поданої з порушенням вимог закону. Подання до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітності та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, є обов'язком платника податків (підпункт 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України).

Отже, ключовою відмінністю податкової звітності з податку на додану вартість, починаючи з 01.01.2015 стало покладення на платника податків обов'язку щодо її подання засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб, що забезпечувало належне функціонування системи електронного адміністрування податку на додану вартість.

Аналогічна позиція, викладена Касаційним адміністративним судом Верховного Суду у постанові від 11.12.2018 у справі № 810/1711/17.

У зв'язку з цим колегія суддів вважає, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним на час спірних правовідносин, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції невірно надана правова оцінка обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.08.2018 скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у м. Києві, Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 21.01.2019.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Н.В. Безименна