Справа № 440/3494/18
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2019-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/3494/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Дубінчина О.М.,

позивача - ОСОБА_1,

представників позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 /далі - позивач, ФОП ОСОБА_1./ звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Полтавській області /далі - відповідач/ про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ПЛ1817/155/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 31 серпня 2018 року.

В обґрунтування заявленої вимоги позивач у позовній заяві та у подальшому у відповіді на відзив на позовну заяву зазначила, що вона не вчиняла зафіксованого в акті №ПЛ1817/155/АВ від 23 серпня 2018 року порушення вимог частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України, оскільки ОСОБА_4 працювала в її магазині "Kids Look" (м. Полтава, вул. І. Мазепи, буд.3) за цивільно-правовим договором № 1 від 26 липня 2018 року (додатковою угодою №1 від 17 серпня 2018 року), що підтверджується, актом приймання-передачі наданих послуг від 17 серпня 2018 року та видатковим касовим ордером від 17 серпня 2018 року. Письмові пояснення ОСОБА_4 з приводу причин перебування у магазині відбиралися інспектором праці 09 серпня 2018 року під час проведення роз'яснювальної роботи, що не передбачено Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26 квітня 2017 року. Окрім цього, відібрання письмових пояснень від ОСОБА_4, а не від об'єкта відвідування, не відповідає правильному застосуванню пункту 6 вказаного Порядку /а.с. 6-8, 58-61/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, а також призначено підготовче засідання /а.с. 2-4/.

Відповідач з поданим позовом не погодився та у відзиві на позовну заяву № 10-11/5997 від 24 жовтня 2018 року, запереченнях №10-11/7002 від 03 грудня 2018 року та поясненнях №10-11/6609 від 19 листопада 2018 року зазначив, що з письмових пояснень ОСОБА_4 слідує, що вона працювала у магазині "Kids Look" продавцем, а не надавала послуги з викладки товару, що становлять предмет складеного цивільно-правового договору № 1 від 26 липня 2018 року. До того ж зміст цивільно-правового договору № 1 від 26 липня 2018 року свідчить про наявність у ньому ознак трудового договору. Дії позивача щодо надання трудовому договору форми цивільно-правового договору перешкоджає реалізації фізичній особі права на працю за трудовим договором, гарантованого статтею 2 Кодексу законів про працю України. Виявлення інспектором праці неоформленого працівника під час проведення роз'яснювальної роботи та відібрання у нього письмових пояснень здійснено відповідно до підпункту 41 пункту 4 Положення про Управління Держпраці у Полтавській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці №75 від 22 червня 2017 року /а.с. 27-33,66-67, 83-86/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті, а також викликано в судове засідання для допиту в якості свідка ОСОБА_4.

У судовому засіданні від 10 січня 2018 року позивач та її представники підтримали заявлену вимогу, посилаючись на обставини та норми, викладені у заявах по суті. Представник відповідача у задоволенні позову просила відмовити.

У зв'язку з неявкою до суду свідка в судовому засіданні на стадії дослідження доказів оголошено перерву до 11 січня 2018 року.

У судове засідання від 11 січня 2018 року з'явилися позивач та її представники.

Відповідач явку свого уповноваженого представника у судове засідання від 11 січня 2018 року не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином /а.с. 109/.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до частини першої цієї ж статті неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи та про причини неявки свого представника не повідомив, суд визнав за можливе проводити судове засідання від 11 січня 2018 року за його відсутності.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) зареєстрована як фізична особа-підприємець 06 вересня 2016 року та здійснює роздрібну торгівлю одягом у магазині "Kids Look" (м. Полтава, вул. І. Мазепи, буд.3), що визнається сторонами та підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /а.с. 36, 45/.

На підставі наказу про проведення заходів державного контролю № 145П від 22 серпня 2018 року та направлення на проведення заходу державного контролю №1500 від 22 серпня 2018 року інспектором Управління Держпраці у Полтавській області у період з 22 серпня 2018 року по 23 серпня 2018 року проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питання додержання нею вимог законодавства про працю в частині оплати праці, режиму роботи та оформлення трудових відносин/а.с. 34-35/.

Наказ про проведення заходів державного контролю № 145П від 22 серпня 2018 року прийнятий у зв'язку з виявленням у ФОП ОСОБА_1 неоформлених трудових відносин, про що зазначено у службовій записці головного держаного інспектора відділу з питань додержання законодавств про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_5 від 09 серпня 2018 року .

За результатами інспекційного відвідування складено акт №ПЛ1817/155/АВ від 23 серпня 2018 року, яким зафіксовано порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вимоги частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України внаслідок допущення до роботи без укладення трудового договору фізичної особи ОСОБА_4 /а.с. 36-42/.

З опису виявленого порушення слідує, що 09 серпня 2018 року з метою інформування працівників та роботодавців щодо оформлення трудових відносин, оплати праці головним державним інспектором Управління Держпраці у Полтавській області Гуско Н.М. та головними державними ревізорами - інспекторами ГУ ДФС у Полтавській області Коробовою О.В. та Кушнір В.В. проведено роз'яснювальну роботу серед суб'єктів господарювання мікрорайону "Мотель", в тому числі і в магазині "Kids Look" за адресою: м. Полтава, вул. І. Мазепи, буд. 3. В ході роботи було встановлено, що за цією адресою здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 В магазині 09 серпня 2018 року о 14:15 год перебувала гр. ОСОБА_4. Гр. ОСОБА_4 надано головному державному інспектору та головним державним ревізорам - інспекторам для ознайомлення один примірник трудового договору від 26 липня 2018 року, укладеного між нею та ФОП ОСОБА_1, терміном дії з 26 липня 2018 року по 26 серпня 2018 року. Також ОСОБА_4 надала письмове пояснення, в якому зазначила, що вона "працює в маг. ФОП ОСОБА_1 продавцем з 26 липня 2018 року, позмінно 2 дні на тиждень з 9:00 по 18:00 та що заробітну плату за відпрацьований час ще не отримувала станом на 09 серпня 2018 року, в інший час працює ФОП ОСОБА_1.» 22 серпня 2018 року ФОП ОСОБА_1 надано цивільно-правовий договір №1 від 26 липня 2018 року, що укладений між ФОП ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_4, згідно пункту 6.1 якого договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 26 серпня 2018 року. Відповідно до пункту 1.1 договору замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання надати послуги з організації викладки товару з метою покращення показників його реалізації на полицях магазину замовника "Kids Look" (м. Полтава, вул. Івана Мазепи, 3). Вартість послуг (робіт) складає 1154,57 грн. Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг від 17 серпня 2018 року послуги з організації викладки товару фактично виконані виконавцем 26 липня 2018 року, 27 липня 2018 року, 03 серпня 2018 року, 07 серпня 2018 року, 08 серпня 2018 року, 09 серпня 2018 року, 16 серпня 2018 року та 17 серпня 2018 року. В ході інспекційного відвідування підприємцем було надано звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (форма № Д4) одночасно з таблицею 6 "Відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам" (далі - звіт). На вказаному звіті наявна відмітка ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області щодо отримання 21 серпня 2018 року /а.с. 36-42/.

31 серпня 2018 року начальником Управління Держпраці у Полтавській області Щербаком С.Л. складено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ПЛ1817/155/АВ/П/ПТ/ТД-ФС, згідно з якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 111690,00 грн на підставі абзацу другого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України /а.с. 45-46/.

Не погодившись із постановою про накладення штрафу, позивач звернулася до суду з позовом про визнання її протиправною та скасування.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, аргументам учасників справи та показанням свідка, суд виходить з такого.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначає Кодекс законів про працю України (надалі - КЗпП України).

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з частиною третьою статті 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 1 Цивільного кодексу України /далі - ЦК України/ встановлено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

За нормою пункту 3 частини першої статті 3 вказаного Кодексу діє принцип свободи договору.

Згідно із частинами першою-третьою статті 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у статті 626 Цивільного кодексу України. Так, згідно з цією нормою договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до статей 901-903, 905 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Якщо договором передбачено надання послуг за таку плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором . Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

З аналізу наведених норм вбачається, що сторони є вільними у виборі договору та визначенні його умов.

За трудовим договором працівника приймають на роботу (штатну посаду) для виконання не індивідуально-визначеної роботи, а трудових функцій за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом цивільно-правового договору є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт. За цивільно-правовим договором оплачується не процес праці, а її результати, які визначаються після закінчення роботи і оформляються актами передачі виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата. Цивільно-правовим договором може бути передбачено попередню або поетапну оплату.

Основною ознакою, що відрізняє трудовий договір від цивільно-правового, є те, що трудовим договором регулюється процес трудової діяльності, її організація, а за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, оскільки метою договору є отримання певного матеріального результату. Виконавець за цивільно-правовим договором на відміну від працівника за трудовим договором не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

Ще одна відмінність між цивільно-правовим та трудовим договорами полягає в тому, що відповідальність працівника за трудовим договором регулюється лише імперативними нормами Кодексу законів про працю України та інших актів трудового законодавства і не може змінюватися сторонами трудового договору, а відповідальність у цивільно-правових відносинах визначається сторонами у договорі або чинним законодавством України, зокрема нормами Цивільного кодексу України.

Судовим розглядом встановлено, що між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено цивільно-правовий договір №1 від 26 липня 2018 року, згідно із пунктами 1.1 розділу 1 та 1.1 розділу 2 якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання надати послуги з організації викладки товару з метою покращення показників його реалізації на полицях магазину замовника "Kids Look" (м. Полтава, вул. Івана Мазепи, 3). Послуги є підрядними.

Відповідно до пунктів 1.3 та 1.4 розділу 1, 1.2 розділу 2, 4.1 та 4.2, 5.1, 5.2, 6.2-6.3 та 7.1 вказаного договору факт надання відповідних послуг (робіт) з боку виконавця засвідчується актами приймання передачі наданих послуг, які підписуються сторонами за результатом виконання договору у відповідних періодах /пункт 1.3 розділу 1/.

Акти приймання-передачі наданих послуг підписуються після надання послуги та є невід'ємними частинами договору /пункт 1.4 розділу 1/.

Виконавець не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, не має права на одержання соціальних пільг та гарантій, та самостійно організовує процес надання послуг /пункт 1.2 розділу 2/.

Вартість послуг (робіт) по цьому договору складає 1154,54 грн. Оплата праці проводиться протягом десяти банківських днів з дати підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних послуг за відповідний період. Оплата послуги здійснюється у безготівковій формі у національній валюті України /пункт 4.1/.

В разі невиконання умов цього договору сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства. У випадку наявності претензій до якості наданих послуг (виконаних робіт) замовник вправі письмово заявити про свої претензії протягом 10 днів з дати підписання Акту приймання-передачі наданих послуг. Договір може бути розірвано за погодженням сторін. У разі порушення однією зі сторін зобов'язань за договором інша сторона має право розірвати угоду в односторонньому порядку. Сторони не несуть відповідальність за невиконання даного договору у разі виникнення форм-мажорних обставин / пункти 5.1, 5.2, 6.2-6.3//а.с.47/.

Відповідно до додаткового договору №1 від 17 серпня 2018 року до Цивільно-правового договору №1 від 26 липня 2018 року, пункт 6.1 цивільно-правового договору №1 від 26 липня 2018 року за згодою сторін викладено в наступній редакції "Цей договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 17 серпня 2018 року, а в частині проведення розрахунків до повного виконання зобов'язань" /а.с. 63/.

Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг до цивільно-правового договору від 17 серпня 2018 року послуги з організації викладки товару у магазині "Kids Look" надані виконавцем, а замовником прийняті в повному обсязі 26 липня 2018 року, 27 липня 2018 року, 03 серпня 2018 року, 07 серпня 2018 року, 08 серпня 2018 року, 09 серпня 2018 року, 16 серпня 2018 року та 17 серпня 2018 року /а.с. 48/.

Оплату проведено у повному обсязі згідно з видатковим касовим ордером від 17 серпня 2018 року /а.с. 49/.

Проаналізувавши зміст цивільно-правового договору №1 від 26 липня 2018 року (додаткового договору №1 від 17 серпня 2018 року), суд вважає, що предметом укладеного договору позивача є конкретна індивідуально - визначена послуга (робота), кінцевим результатом якої є викладка товару на полицях магазину з метою покращення показників його реалізації. Положення договору не передбачають надання гарантій та пільг, характерних для трудового законодавства, та дозволяють виконавцю самостійно організовувати виконання роботи та не підпорядковуватися правилам внутрішнього трудового розпорядку. Договором встановлена відповідальність сторін за невиконання умов договору та підстави припинення зобов'язань, що не допускається у трудових відносинах. За договірною ціною був оплачений результат надання послуг, передбачений договором. Тобто оплачувався не процес праці, а її результат, який визначався після закінчення надання послуги та складання акту приймання-передачі наданої послуги в останній день надання такої послуги.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що цивільно-правовий договір №1 від 26 липня 2018 року, який укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та громадянкою ОСОБА_4, за своїм змістом є цивільно-правовим договором, а відносини, що склалися між сторонами вказаного договору, - суто цивільно-правовими. Доказів невідповідності цивільно-правового договору №1 від 26 липня 2018 року вимогам діючого цивільного законодавства відповідач суду не надав.

Суд також враховує, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 подано до контролюючого органу звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів" (форма № Д4) одночасно з таблицею 6 "Відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам" (далі - звіт) щодо оформлення цивільно - правового договору з ОСОБА_4. На вказаному звіті наявна відмітка ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області про отримання (вх. № 80335 від 21 серпня 2018 року) /а.с. 19-20/.

У подальшому, 11 вересня 2018 року, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 подано до ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів" (форма № Д4) одночасно з таблицею 5 (далі - звіт) щодо припинення цивільно -правових відносин з ОСОБА_4 /а.с. 21-22/.

Надаючи оцінку письмовим поясненням ОСОБА_4, відібраним інспектором праці під час проведення роз'яснювальної роботи 09 серпня 2018 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26 квітня 2017 року /далі - Порядок № 295/.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, у тому числі Держпраці та її територіальних органів.

Підстави для проведення інспекційного відвідування визначені пунктом 5 Порядку №295.

Так, пункт 5 встановлює, що інспекційні відвідування проводяться: 1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; 2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; 3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту; 4) за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю; 5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю; 6) за інформацією: Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати; ДФС та її територіальних органів про: - невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності; - факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень; - факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом; - роботодавців, що мають заборгованість із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі, що перевищує мінімальний страховий внесок за кожного працівника; Пенсійного фонду України та його територіальних органів про: - роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної; - роботодавців, у яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу; - роботодавців, у яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків; - працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року; - роботодавців, у яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці (відпустка без збереження заробітної плати без дотримання вимог Кодексу Законів про працю України та Закону України "Про відпустки"); - роботодавців, у яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації; - роботодавців, у яких 30 і більше відсотків працівників працюють на умовах цивільно-правових договорів; - роботодавців з чисельністю 20 і більше працівників, у яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників; 7) за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених в ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю. Звернення фізичних осіб, стосовно яких порушено правила оформлення трудових відносин, працівників і роботодавців може бути подане через уповноваженого представника.

Інспекційне відвідування або рішення інспектора праці про відвідування роботодавця, передбачене пунктом 33 цього Порядку, підлягає повідомній реєстрації Держпраці чи її територіальним органом до початку його проведення.

Згідно із пунктом 6 Порядку № 295 під час підготовки до проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування інспектор праці, якщо тільки він не вважатиме, що це завдасть шкоди інспекційному відвідуванню або невиїзному інспектуванню, може одержати інформацію та/або документи, що стосуються предмета інспекційного відвідування чи невиїзного інспектування, від об'єкта відвідування, державних органів, а також шляхом проведення аналізу наявної (загальнодоступної) інформації про стан додержання законодавства про працю. Документи, отримані під час підготовки до проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, що містять інформацію про порушення об'єктом відвідування вимог законодавства про працю, долучаються до матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Відповідно до пункту 33 Порядку № 295 інспектор праці самостійно приймає рішення про необхідність відвідування роботодавця з метою інформування його та працівників про найбільш ефективні способи дотримання законодавства про працю, моніторингу стану його дотримання, у тому числі щодо оформлення трудових відносин.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що дії інспектора праці щодо одержання інформації та/або документів, що стосуються предмета інспекційного відвідування, від об'єкта відвідування, державних органів є не чим іншим як здійсненням підготовки до проведення інспекційного відвідування. В той же час підготовці до проведення інспекційного відвідування передує виникнення підстави для проведення інспекційного відвідування, передбаченої пунктом 5 Порядку №295.

Враховуючи, що наказ Управління Держпраці в Полтавській області про проведення інспекційного відвідування №145П, який був єдиною підставою для проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1, прийнятий 22 серпня 2018 року, у відповідача 09 серпня 2018 року були відсутні правові підстави для здійснення підготовки до проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 шляхом відібрання письмових пояснень у ОСОБА_4, а відтак вказаний доказ суд відхиляє як недопустимий.

Суд зауважує, що в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 підтвердила, що вона торгівлю не здійснювала та продажем товару не займалася, а перебувала у магазині "Kids Look" 09 серпня 2018 року з метою надання послуг з викладки товару.

Позивачем долучена до матеріалів справи копія постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 28 вересня 2018 року у справі №554/6973/18, прийнятої за результатами розгляду матеріалів, які надійшли від Управління Держпраці у Полтавській області про притягнення ФОП ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення (порушення вимог законодавства про працю та про охорону праці).

Провадження у вказаній справі закрито у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Ця постанова набрала законної сили 09 жовтня 2018 року /а.с.72-75/.

Відповідно до частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Оскільки постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 28 вересня 2018 року у справі №554/6973/18 встановлено відсутність порушень вимог законодавства щодо фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору, то з урахуванням вищенаведеної норми статті 78 КАС України, вказана постанова є обов'язковою для адміністративного суду в питанні чи мало місце використання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 найманої праці ОСОБА_4 без оформлення трудового договору.

З огляду на спростований постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 28 вересня 2018 року у справі №554/6973/18 факт допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 санкції, передбаченої абзацом другим частини другої статті 265 КЗпП України.

Таким чином, постанова Управління Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ПЛ1817/155/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 31 серпня 2018 року підлягає скасуванню як протиправна.

Отже, позов слід задовольнити.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За подання позову до суду позивач понесла витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 1119,60 грн, що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 02 жовтня 2018 року /а.с.5/.

Таким чином, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають витрати зі сплати судового збору у сумі 1119,60 грн.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Управління Держпраці у Полтавській області (вул. Пушкіна, буд. 119, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний номер 39777136) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Управління Держпраці у Полтавській області №ПЛ1817/155/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 31 серпня 2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Полтавській області (вул. Пушкіна, буд. 119, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 39777136) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору у сумі 1119,60 грн (одна тисяча сто дев'ятнадцять гривень шістдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Повне рішення складено 18 січня 2019 року.

Суддя Н.І. Слободянюк