Справа № 200/11337/18-а
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2019 р. Справа№200/11337/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Шинкарьової І.В.,

При секретарі судовго засідання ОСОБА_1,

за участю:

позивача - не зявився,

представника позивача - не зявився,

розглянувши в у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 2018 року ОСОБА_2 (далі позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі відповідач), у якому просить суд визнати дії Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати пенсії протиправними та зобовязати Словянське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області відновити нарахування та виплату пенсії, та сплатити заборгованість за весь період, починаючі з липня 2017 року. Звернути постанову до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Так, у позові позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що він є пенсіонером за віком відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та перебуває на обліку в Словянському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області на підставі електронної пенсійної справи, проте, відповідач припинив виплату належних сум пенсії без будь-яких повідомлень або документів про зупинення виплати пенсії з липня 2017 року. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його конституційні права, тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та проведення судового засідання. Зазначеною ухвалою, позивачу поновлений строк звернення до суду із позовною заявою (арк. справи 1-3).

Ухвалою суду від 28 листопада 2018 року розгляд справи здійснюється в порядку загального позовного провадження, яким призначено підготовче засідання на 26 грудня 2018 року (арк. справи 19).

10 грудня 2018 року відповідачем до суду наданий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача, який полягає у не здійсненні пенсійних виплат з серпня 2017 року.

Свою позицію відповідач вмотивовував тим, що чинними нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України врегульовано порядок виплати пенсій особам, переміщеним з тимчасово окупованих територій. Враховуючи зазначені акти, виплата пенсії позивачеві з серпня 2017 року була призупинена у звязку з тим, що позивач тривалий час не проживав за місцем реєстрації, як внутрішньо переміщена особа. На підставі зазначеного, просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі (арк. справи 20-22).

Ухвалою суду від 26 грудня 2018 року закрито підготовче засідання та призначено до судового розгляду на 15 січня 2019 року (арк. справи 28) .

У судове засідання сторони не зявились, про день та час розгляду справи своєчасно повідомлені.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонером за віком відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та особою (пенсійне посвідчення Сеія АА № 124297 від 23 липня 1997 року), переміщеною з тимчасово окупованої території, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 16 серпня 2017 року № НОМЕР_1 (арк. справи 11-13).

Листом від 25 вересня 2018 року за вихідним № 25117/02, Словянське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повідомило позивачу про те, що у жовтні 2017 року до управління надійшло рішення Комісії управління соціального захисту населення від 31.10.2018 року про відмову у проведенні виплат, тому пенсійні виплати позивачу не проводяться (арк. справи 16-17).

Листом від 25 липня 2017 року № 26775/03, Словянським обєднаним управлінням Пенсійного фонду Донецької області позивачу повідомлено, що для подовження виплати ,Ю позивачу необхідно надати до управління довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (згідно Порядку оформлення та видачі довідки по взяття на облік ВПО) (арк. справи 26 зворотній бік).

З довідки, представленої відповідачем, без номеру та дати вбачається, що позивач не отримує пенсію за період з серпня 2017 року по теперішній час (арк. справи 24).

Спірним питанням у справі є обґрунтованість невиплати пенсії відповідачем позивачеві з серпня 2017 року зв'язку з відсутністю довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи, не зважаючи на те, що позивач зареєстрований на території підконтрольній українській владі.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до статті 47 Закону № 1058, пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Підстави припинення виплати пенсії передбачені статтею 49 Закону № 1058.

Згідно з частиною 1 статті 49 Закону №1058 виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Тобто, частиною 1 статті 49 Закону № 1058, визначено перелік підстав, за наявності яких, виплату пенсії може бути припинено.

В матеріалах справи відсутні докази прийняття рішення територіальним органом Пенсійного фонду про припинення виплати пенсії позивачу, як то передбачено статтею 49 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до абзацу 2 пункту 9 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207 (далі - Правила), відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України.

Реєстрація місця проживання/перебування або зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в день подання особою або її представником документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена одночасно із зняттям з попереднього місця проживання (абзац 2 пункт 4 Правил).

З наданої позивачем копії паспорта серії ВА № 710847, виданого Гірницьким РВ УМВС України в Донецькій області 18 квітня 1997 року, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 05 травня 2015 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (арк. справи 11).

Суд не приймає доводи відповідача щодо посилання на приписи постанови Кабінету Міністрів України № 365 від 08 червня 2016 року, № 136 від 18 лютого 2016 року, № 509 від 01 жовтня 2014 року, № 637 від 05 листопада 2014 року, а також Закон України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, яким встановлюються гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб, зважаючи на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Позивач дійсно формально підпадає під ознаки, наведенні у статті 1 Закону України Про забезпечення внутрішньо переміщених осіб, яка визначає поняття внутрішньо переміщеної особи. Втім, отримання цього статусу не є обов'язком, а є правом особи, яка вважає себе переміщеною особою і бажає скористатися відповідними гарантіями.

Як встановлено судом, позивач змінив місце свого постійного проживання та реєстрації, яке знаходиться на підконтрольній Україні території, з 05 березня 2015 року проживає на підконтрольній території України і не виявив бажання отримувати статус внутрішньо переміщеної особи, а тому його право на отримання пенсії не може ставитись у залежність від наявності у позивача довідки внутрішньо переміщеної особи.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2018 року у справі № 234/11095/17, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 р. №365, із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 р. №335, в якості обґрунтування підстав невиплати заборгованості по пенсії, не враховуються судом, виходячи з наступного.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Окрім того, виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення (п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України. Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону (преамбула до Закону № 1058-IV).

Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами, в даному випадку, право позивача на отримання пенсії за віком.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини пятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України, інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до предявлених довідок та документів відповідачем вбачається, що позивачу припинені пенсійні виплати з серпня 2017 року по теперішній час. Відомостей щодо нарахування відповідачем позивачу пенсійних виплат за період, починаючі з серпня 2017 року відповідачем не надані.

Аналізуючи всі докази у їх сукупності та обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та заперечення відповідача, суд вважає за можливе з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача вийти за межі заявлених позовних вимоги, а саме вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати позивачу пенсії за віком з 01 серпня 2017 року, зобовязати відповідача здійснити нарахування по пенсійним виплатам, починаючі з серпня 2017 року, сплатити заборгованість за весь період, починаючі з 01 серпня 2017 року.

Таким чином, аналізуючи всі докази у їх сукупності та обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача, та заперечення відповідача та представлених ним на підтвердження документи щодо виплати пенсійних виплат позивачу, суд приходить до висновку, що позов позивача підлягає частковому задоволенню.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з вимогами статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи є підстави допустити негайне виконання рішення.

Нормами статті 371 КАС України передбачено, що негайно виконуються рішення, зокрема, про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Таким чином, рішення суду щодо зобов'язання відповідача поновити нарахування і виплату пенсії позивачу та виплатити заборгованість за період з серпня 2017 року підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2018 року суд відстрочив позивачеві сплату судового збору у розмірі 704,80 грн. до ухвалення судового рішення .

Нормами частини другої статті 133 КАС України встановлено, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

За приписами частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на таке, суд вважає за можливе покласти на відповідача витрати, пов'язані із розглядом цієї справи.

Таким чином, на користь держави підлягає відшкодуванню сума судового збору в розмірі 704, 80 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Словянського об'єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 до Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дії Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати пенсії протиправними та зобовязання відновити нарахування та виплату пенсії, та сплатити заборгованість за весь період, починаючі з липня 2017 року, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_2 з 01 серпня 2017 року.

Зобовязати Словянське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 84122, Донецька обл., місто Слов'янськ, ПЛОЩА СОБОРНА, будинок 3, ) здійснити нарахування по пенсійним виплатам ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації: Донецька область, м. Словянськ, пров. Калініна, буд. 9,РНОКПП НОМЕР_2) та сплатити заборгованість за весь період, починаючі з 01 серпня 2017 року.

Звернути до негайного виконання рішення суду в частині зобов'язання Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 84122, Донецька обл., місто Слов'янськ, ПЛОЩА СОБОРНА, будинок 3, ) відновлення нарахування і виплати пенсії ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації: Донецька область, м. Словянськ, пров. Калініна, буд. 9,РНОКПП НОМЕР_2) у межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 84122, Донецька обл., місто Слов'янськ, ПЛОЩА СОБОРНА, будинок 3, ) судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні) 80 копійок на користь Державного бюджету України.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошено у судовому засіданні 15 січня 2019 року.

Рішення буде складено у повному обсязі та підписано 22 січня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подала, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Шинкарьова І.В.