Справа № 520/488/19
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2019-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

"21" січня 2019 р. № 520/488/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду заяву Приватного підприємства «Фортуна Лімітед» (м. Харків, вул. Морозова, 7) про забезпечення адміністративного позову Приватного підприємства «Фортуна Лімітед» до Адміністрації Слобідського району Харківської міської ради (м. Харків, вул. Плеханівська, 42) про визнання дій незаконними та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Фортуна Лімітед» звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Адміністрації Слобідського району Харківської міської ради, в якому позивач просив визнати дії посадових осіб Адміністрації Слобідського району Харківської міської Ради () щодо проведення інспекційного відвідування та винесення акту про неможливість проведення інспекційного відвідування №ОМС/ХК2229/779/916/НП незаконними; скасувати постанову Адміністрації Слобідського району Харківської міської Ради () про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОМС/ХК2229/779/916/НП на Приватне підприємство «Фортуна Лімітед» в розмірі 11169,00 грн.

Разом з тим, позивачем подано заяву, в якій він просить забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі постанови №ОМС/ХК2229/779/916/НП від 23.10.2018 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на Приватне підприємство «Фортуна Лімітед» в розмірі 11169,00 грн, на підставі якої відкрито виконавче провадження ВП №57933672.

Розглянувши вказану заяву та додані до неї матеріалі, суд дійшов наступного.

За правилами ч.1 ст.154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Підстави забезпечення позову визначені статтею 150 КАС України.

Так, відповідно до зазначеної норми права суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції. Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

За змістом вищенаведених норм закону, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог, яке допускається, якщо невжиття цих заходів може ускладнити або привести до неможливості виконання рішення суду.

Окремою підставою для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову є очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

З матеріалів адміністративного позову вбачається, що 10.10.2018 інспекторами праці та зайнятості населення Адміністрації Слобідського району м. Харкова було складено акт №ОМС/ХК2229/779/916/НП про неможливість проведення інспекційного відвідування Приватного підприємства «Фортуна Лімітед» через відсутність об'єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування).

23 жовтня 2018 року на підставі акту від 10.10.2018 №ОМС/ХК2229/779/916/НП Адміністрацією Слобідського району Харківської міської ради винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОМС/ХК2229/779/916/НП на Приватне підприємство «Фортуна Лімітед» у розмірі 11169,00 грн.

Позивач, вважаючи дії Адміністрації Слобідського району м. Харкова щодо проведення інспекційного відвідування та складення акту про неможливість проведення інспекційного відвідування незаконними, а постанову про накладення штрафу такою, що підлягає скасуванню, звернувся до суду з адміністративним позовом.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що 21 грудня 2018 року старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ?янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Бублій А.В. було винесено постанову ВП №57933672 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови №ОМС/ХК2229/779/916/НП від 23.10.2018 про стягнення з ПП «Фортуна Лімітед» на користь Держави в особі Адміністрації Слобідського району Харківської міської ради в розмірі 11169,00 грн.

На думку позивача, невжиття заходів забезпечення позову може суттєво ускладнити поновлення порушених прав та інтересів Приватного підприємства «Фортуна Лімітед». У зв'язку з відкриттям виконавчого провадження ВП №57933672 з позивача буде примусово стягнуто штраф на підставі постанови №ОМС/ХК2229/779/916/НП від 23.10.2018, яку позивач вважає незаконною.

Окрім того, позивач зазначає, що через неправомірні дії посадових осіб Адміністрації Слобідського району Харківської міської ради Приватне підприємство «Фортуна Лімітед» може понести збитки в розмірі 11169,00 грн.

Вирішуючи питання щодо вжиття заходів забезпечення позову, суд зазначає, що підстави, визначені статтею 150 КАС України є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов'язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Слід зазначити, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 19.06.2018 (справа №826/9263/17, адміністративне провадження №К/9901/44796/18).

Зі змісту поданої заяви про забезпечення позову, судом не встановлено, а позивачем не доведено існування жодної з обставин, передбачених ч. 2 ст. 150 КАСУ, за наявності яких суд може вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

При цьому, суд звертає увагу, що у даному випадку така обов'язкова умова для забезпечення адміністративного позову, як «наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення», може бути виявлена судом тільки на підставі з'ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв'язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Тобто, на даному етапі суд позбавлений можливості встановити наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваної постанови.

Крім того, встановлення ознак протиправності оскаржуваної постанови є фактично вирішенням адміністративного спору по суті, враховуючи предмет позову, що є неприпустимим на даній стадії судового процесу.

Суд констатує, що позивачем не наведено та не надано жодних доказів в обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України від 02.06.2016 р. № 1404-VIII «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа. Тобто, з наведеного вбачається, що при застосуванні Закону України «Про виконавче провадження» або заходів забезпечення позову, наступають такі ж правові наслідки, які перешкоджають подальшому вчиненню дій по виконавчому провадженню.

Водночас, необхідно враховувати, що, незважаючи на подібність положень, за своєю правовою природою, зупинення виконавчого провадження та вжиття видів забезпечення позову різні, оскільки при застосуванні Закону України «Про виконавче провадження» проходить тимчасове зупинення виключно сфери дії примусового виконання боржником рішення, а при застосуванні процесуального кодексу, - тимчасово втрачається правова сила того рішення, що було зупинено.

За Законом України «Про виконавче провадження», процедура зупинення виконавчого провадження - це повноваження державного виконавця, яке може бути оскаржене до суду, в іншому випадку - це повноваження суду, яке може бути оскаржене в апеляційному порядку. При цьому, суд не може зупинити виконавче провадження, оскільки це виключне повноваження державного виконавця.

Навіть у разі оскарження дій державного виконавця, який не зупинив виконавче провадження, суд вправі визнати його дії незаконними та зобов'язати зупинити виконавче провадження, а не сам зупиняє таке провадження.

Таким чином, оскільки у ході розгляду заявленого клопотання судом не виявлено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до прийняття у справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав та інтересів позивача при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача, суд вважає, що подана заява є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 150-158, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Приватного підприємства «Фортуна Лімітед» (м. Харків, вул. Морозова, 7) про забезпечення адміністративного позову Приватного підприємства «Фортуна Лімітед» до Адміністрації Слобідського району Харківської міської ради про визнання дій незаконними та скасування постанови - відмовити.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Єгупенко