Справа № 826/11198/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2019-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 січня 2019 року № 826/11198/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом Головного управління ДФС у місті Києві до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про стягнення з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків податкового боргу в сумі 11 217 358,38 грн,

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи

з позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось з позовом Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі – позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» (далі - відповідач) про стягнення з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків податкового боргу в сумі 11 217 358,38 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за відповідачем обліковується заборгованість з земельного податку у розмірі 11 217 358,38 грн, яка на день звернення до суду відповідачем не погашена.

Ухвалою суду від 11.09.2017 року у справі №826/11198/17 відкрито скорочене провадження.

В подальшому, ухвалою суду від 17.10.2017 року прийнято рішення про продовження вирішення справи №826/11198/17 за загальним правилами та призначено справу до вирішення в судовому засіданні.

В судовому засіданні за згодою сторін відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017 року) ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України (в редакції чинній з 15.12.2017 року) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Беручи до уваги те, що станом на дату прийняття рішення у справі вона знаходить на стадії розгляду у письмовому провадженні, відповідно справа розглянута з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 та ч. 5 ст. 250 КАС України в редакції з 15.12.2017 року.

Відповідач проти позову заперечив, вказавши про те що податкові повідомлення-рішення, якими обґрунтовано наявність податкового боргу ним не отримано, отже грошове зобов’язання визначене такими податковими повідомленнями-рішеннями є неузгодженим.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, дійшов наступних висновків.

Обставини встановлені судом.

Позивач вказує на наявність у відповідача податкового боргу на загальну суму 11 217 358,38 грн., в тому числі з податку на додану вартість 8 826 069,89 грн, з податку на прибуток фінансових установ 2 714 454,94 грн, з податку на доходи фізичних осіб 510 грн.

З матеріалів справи вбачається, що податковим повідомленням-рішенням від 02.12.2016 року №, відповідачу збільшено суму грошового зобов’язання за платежем податок на прибуток фінансових установ в сумі 2 071 705 грн.

Також, податковим повідомленням-рішенням від 02.12.2016 року № до відповідача застосовано штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 510 грн.

Крім того, податковим повідомленням-рішенням від 02.12.2016 року № позивачу збільшено суму грошового зобов’язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 6 700 741 грн.

Також, позивачу нараховано пеню за платежем податок на додану вартість на загальну суму 1 790702,99 грн та за платежем податок на прибуток фінансових установ в сумі 722 749,91 грн.

Відповідно до п. 58.1 ПК України, у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V ПК України, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п. 56.18. ст. 56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов’язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Між тим, доказів оскарження позивачем вищезазначених податкових повідомлень-рішень протягом строку, який передбачений п. 57.3 ст. 57 ПК України, в матеріалах справи не міститься.

Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача, що ним не отримано зазначені вище податкові повідомлення-рішення, оскільки в матеріалах справи наявні копії чека та роздруківки з офіційного сайту «Укрпошта» про отримання поштового відправлення представником відповідача 05.12.2016 року.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов’язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.1 ст.59 ПК України).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачу було скеровано податковим органом вимогу від 20.01.2015 року №89-25 на суму 289 567 грн, яка отримана відповідачем 26.01.2015 року, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення адресату, яка наявна в матеріалах справи.

У зв’язку з тим, що відповідач не відреагував на вищезазначену вимогу та не погасив заборгованість, інші вимоги податковим органом не формувались.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування вищенаведених доводів позивача, в тому числі доказів погашення податкового боргу.

Виходячи з положень п. 95.1 ст. 95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до п. 93.5 ст. 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Беручи до уваги встановлені судом обставини, враховуючи те, що вжиті позивачем заходи щодо стягнення податкового боргу не призвели до позитивного результату (погашення податкового боргу), наявність у відповідача вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи; суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

В даному випадку відсутні підстави для розподілу судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 255 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позов Головного управління ДФС у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, код ЄДР 39439980) до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» (01133, м. Київ, вул. Кутузова, 18/7 офіс 613, код ЄДР 38865527) про стягнення з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків податкового боргу в сумі 11 217 358,38 грн.

Стягнути з рахунків у банках, що обслуговують товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» (01133, м. Київ, вул. Кутузова, 18/7 офіс 613, код ЄДР 38865527) податковий борг в сумі 11 217 358,38 грн (одинадцять мільйонів двісті сімнадцять тисяч триста п’ятдесят вісім грн тридцять вісім коп.).

Відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя В.І. Келеберда