Справа № 826/7665/18
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7665/18 Суддя (судді) першої інстанції: Смолій І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Шурка О. І.,

за участю секретаря Видмеденко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.09.2018, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.09.2018 позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В судове засідання з'явилися представники сторін. Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні просив залишити рішення суду першої інстанції без змін посилаючись на доводи, зазначені у відзиві до апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляцію, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволенні позову, виходячи з того, що відповідачем не доведено правомірності своїх дій, з урахуванням вимог встановлених ч. 2 ст. 19 Конституції України, та безпідставно відмовив у виправленні технічної помилки у Державному земельному кадастрі, щодо кадастрового номеру земельної ділянки позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу від 12.08.2015 ОСОБА_3 придбала у власність земельну ділянку площею 0,1000га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Листом ГУ Держгеокадастр у Київській області від 28.08.2017 повідомлено позивача про те, що земельній ділянці по АДРЕСА_1, у зв'язку із зміною кварталів, змінено кадастровий номер НОМЕР_4.

Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, листом від 13.10.2017 №С-6589/1-0.21-4291/6-17 повідомила позивача, що за інформацією ГУ Держгеокадастру у Київській області, в порядку інформаційного обміну до державного кадастрового реєстратора від реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області 11.04.2017 надійшов запис про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно (земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_4) за ТОВ «Кей-колект».

Відповідно до даних Державного земельного кадастру за ТОВ «Кей-колект» зареєстровано земельну ділянку площею 0,0769 га з кадастровим номером НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та запропоновано позивачу звернутись до державного реєстратора органу, який здійснював державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, до повноважень якого належить здійснення реєстраційних дій - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав.

27.03.2018 позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Київській області від 28.03.2018 з повідомленням про виявлені технічні помилки у державному земельному кадастрі за формою згідно з додатком 29 до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 (надалі - Порядок №1051).

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.11.2014 №30046457, за ТОВ «Кей-колект» на праві власності обліковується земельна ділянка площею 0,0769 га з кадастровим номером НОМЕР_3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до програмного забезпечення ведення Державного земельного кадастру - Національної кадастрової системи, Поземельна книга на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_4 (площею 0,1000 га по АДРЕСА_1) була відкрита Державним кадастровим реєстратором на гр. ОСОБА_3, проте реєстрація речового права на нерухоме майно була проведена Реєстраційною службою Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області у 2014 році.

04.06.2015 земельну ділянку (площею 0,0769 га по АДРЕСА_2) за ТОВ «Кей-колект» було зареєстровано в ДЗК НКС за кадастровим номером НОМЕР_5.

Під час реєстрації речового права реєстратор Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області не врахував зміну кадастрового номера та зареєстрував речові права на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_4.

Таким чином, в Державному земельному кадастрі було зареєстровано земельні ділянки:

- за ТОВ «Кей-колект» - земельна ділянка під кадастровим номером НОМЕР_4 площею 0,0769га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

- за ОСОБА_3 - земельна ділянка під кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,1000га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

У зв'язку із зміною кадастрових кварталів змінилась кадастрова нумерація земельних ділянок, а саме:

- земельна ділянка ТОВ «Кей-колект» змінено кадастровий номер з НОМЕР_4 на НОМЕР_2;

- земельна ділянка ОСОБА_3 змінено кадастровий номер з НОМЕР_1 на НОМЕР_4.

Проте, в Державному земельному кадастрі, існує реєстрація за ТОВ «Кей-колект» земельних ділянок за кадастровими номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_4.

Вважаючи дії відповідача щодо відмовити виправити помилку в Державному земельному кадастрі протиправними, в зв'язку з чим звернувся до суду за захистом свої прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно ч. 1 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

За нормами ч. 3 статті 79-1 Земельного кодексу України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до ч.4 статті 79-1 Кодексу земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно з ч.5 цієї статті формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про Державний земельний кадастр» ведення Державного земельного кадастру здійснюється шляхом:

-створення відповідної державної геодезичної та картографічної основи, яка визначається та надається відповідно до цього Закону;

-внесення відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру;

-внесення змін до відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру;

-оброблення та систематизації відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру.

Державний земельний кадастр ведеться на електронних та паперових носіях. У разі виявлення розбіжностей між відомостями на електронних та паперових носіях пріоритет мають відомості на паперових носіях.

В силу дії норми ч.1 ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Статтею 37 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що у разі виявлення фізичною або юридичною особою у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру технічної помилки (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущеної органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, заінтересована особа письмово повідомляє про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який перевіряє відповідність відомостей Державного земельного кадастру інформації, що міститься в документах, які стали підставою для внесення цих відомостей. Якщо факт невідповідності підтверджено, орган, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, безоплатно виправляє допущену помилку в день надходження повідомлення та не пізніше наступного дня повідомляє про це заінтересованих осіб.

У разі виявлення технічної помилки, допущеної в записах Державного земельного кадастру органом, що здійснює його ведення, зазначений орган у п'ятиденний строк письмово повідомляє про це заінтересовану особу.

Виправлення технічних помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок наявності технічних помилок у документах, на підставі яких були внесені такі відомості, здійснюється після виправлення помилок у зазначених документах.

Виправлення інших помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок помилки у документації із землеустрою, оцінки земель, здійснюється після внесення змін до такої документації.

Виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку може здійснюватися також на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) або матеріалів інвентаризації земель чи рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону «Про Державний земельний кадастр» порядок ведення Державного земельного кадастру визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до п. 138 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 помилками у Державному земельному кадастрі є:

1) технічна помилка (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущена органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру;

2) технічна помилка (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущена не з вини органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру (в тому числі технічна помилка у документах, на підставі яких внесені відомості до Державного земельного кадастру);

3) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок помилки у документації із землеустрою та оцінки земель (в тому числі виявлена після перенесення інформації про земельні ділянки з державного реєстру земель та відомостей про інші об'єкти Державного земельного кадастру, що містяться в документації із землеустрою та оцінки земель, затвердженій та переданій до 1 січня 2013 р. до Державного фонду документації із землеустрою);

4) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру, внесених до нього з інших кадастрів та інформаційних систем у порядку інформаційної взаємодії.

Положеннями пункту 139 Порядку визначено, що у разі виявлення фізичною або юридичною особою у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру технічної помилки (описки, друкарської, граматичної, арифметичної чи іншої помилки) заінтересована особа письмово повідомляє про це за формою згідно з додатком 29 територіальному органові Держземагентства у районі (місті) за місцезнаходженням земельної ділянки. У повідомленні викладається суть виявлених помилок. До повідомлення додаються документи, що містять зазначені у повідомленні технічні помилки, та документи, що підтверджують такі помилки і містять правильну редакцію відповідних відомостей.

Пунктом 158 Порядку визначено, що помилки, допущені у відомостях Державного земельного кадастру, внесених до нього з інших кадастрів та інформаційних систем у порядку інформаційної взаємодії, підлягають виправленню у Державному земельному кадастрі після їх виправлення у відповідних кадастрах та інформаційних системах.

З аналізу наведених норм, можна дійти висновку, що державна реєстрація земельних ділянок, внесення відомостей до Державного земельного кадастру, присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам та внесення змін до відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру, виправлення помилок при веденні Державного земельного кадастру віднесено до повноважень Державного кадастрового реєстратора, який діє у складі територіальних органів Держземагенства. Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, вилучення таких відомостей, а також відмову у внесенні або наданні відомостей.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач безпідставно відмовив у виправленні технічної помилки у Державному земельному кадастрі, щодо кадастрового номеру земельної ділянки позивача.

Посилання апелянта на те, що скасувати запис про державну реєстрацію прав власності неможливо, однак, наведені випадки скасування державної реєстрації земельної ділянки розраховані на відсутність спірних правовідносин.

Таким чином, однією з підстав для внесення відомостей до Державного земельного кадастру є судове рішення.

Апелянт також наводить доводи, що суд втрутився в дискреційні повноваження відповідача.

Так, відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно зі ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Разом з тим, дійсно існують випадки, у яких суд не може зобов'язати суб'єкта владних повноважень діяти певним чином і це вбачається з аналізу зазначених вище норм Кодексу.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № 11(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятими Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними) (правова позиція Верховного Суду України у постанові від 21.05.2013 у справі №21-87а13).

Дискреційні повноваження завжди мають межі, встановлені законом (правова позиція Верховного Суду у постанові від 20.03.2018 у справі № 461/2579/17).

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов'язання відповідача прийняти рішення, і це прямо вбачається з ч. 4 ст. 245 КАС України.

При цьому аналіз зазначених норм свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення.

У спірних правовідносинах праву позивача (у разі наявності законодавчо встановлених підстав) кореспондує обов'язок відповідача виправити таку помилку.

27.03.2018 позивач звернулась до відповідача з повідомленням про виявлені технічні помилки у Державному земельному кадастрі за формою згідно з Додатком 29 до Порядку ведення Державного земельного кадастру № 1051.

Згідно з п. 144 Порядку №1051 якщо факт невідповідності відомостей Державного земельного кадастру інформації, що міститься в документах, які є підставою для внесення таких відомостей, підтверджено, Державний кадастровий реєстратор за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру безоплатно виправляє допущену помилку.

Згідно з п.149 Порядку № 1051, якщо за результатами розгляду повідомлення про виявлення технічної помилки Державним кадастровим реєстратором встановлено, що відомості Державного земельного кадастру відповідають інформації, що міститься в документах, які є підставою для внесення таких відомостей, та не потребують виправлення у зв'язку з невиявленням відповідних технічних помилок у таких документах, Державний кадастровий реєстратор повідомляє заявникові про відмову у виправленні вказаних у його повідомленні помилок із зазначенням причини відмови згідно з додатком 33.

Таким чином, єдиною підставою, за якої відповідач мав право відмовити у виправленні технічної помилки, є невиявлення такої технічної помилки.

Матеріалами справи підтверджується наявність технічної помилки та відповідач не заперечує щодо цього.

За наявності обставин, встановлених судом у справі, відповідно до ст. 39 Закону України «Про державний земельний кадастр» і п.п. 4, 139, 143, 144, 149 Порядку № 1051, у відповідача не існує іншого варіанту поведінки крім виправлення помилки в Державному земельному кадастрі.

Згідно з практикою Верховного Суду, якщо відмова відповідного органу визнана судом протиправною, а іншого варіанту поведінки у суб'єкта владних повноважень за законом не існує, то суд має право зобов'язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист прав і свобод позивача. Застосування судами зазначеного способу захисту права не можливо вважати втручанням у дискреційні повноваження (правова позиція Верховного Суду у постанові від 22.03.2018 у справі № 823/795/17).

Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, а також наявні у справі матеріали, суд приходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.09.2018 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.09.2018 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 22.01.2019