Справа № 160/9393/18
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року

Справа № 160/9393/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд. у складі головуючого судді – Віхрової В.С., розглянувши у місті Дніпрі в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕД ХОЛДІНГЗ» про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

12.12.2018 р. Головне управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (надалі – позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕД ХОЛДІНГЗ» (надалі – відповідач) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕД ХОЛДІНГЗ» () податкового боргу за рахунок коштів з рахунків в установах банків, що обслуговують такого платника податків: за платежем по орендній платі з юридичних осіб у сумі 298884,14 грн. на р/р 5006, одержувач: Прилуцьке УК/м.Прилуки/18010600, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код 37984681, МФО 899998.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що за підприємством рахується податковий борг по орендній платі з юридичних осіб, який добровільно не сплачений та підлягає стягненню.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа №160/9393/18 передана судді Віхровій В.С.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 року позовну заяву прийнято до провадження та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Враховуючи положення ч.4 вказаної статі, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи №160/9393/18 у спрощеному провадженні.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України відзив подається протягом п’ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач – заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно з ч.ч. 5, 8 ст. 261 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

09.01.2019 р. через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого повідомлено, що до вересня 2017 р. підприємство своєчасно та у повному обсязі проводило оплату за користування земельною ділянкою. Проте, в рамках виконавчого провадження ВП №545868664 все майно підприємства арештовано за постановою про арешт майна боржника від 29.08.2017 р., постановою про арешт коштів боржника від 01.09.2017 р. було накладено арешт на усі кошти та рахунки у банках. Таким чином, ТОВ «ГЕД ХОЛДІНГЗ» не мало можливості сплачувати задекларовані суми орендної плати за користування земельними ділянками. Крім того, вказано, що сума грошового зобов’язання, визначена в податковій декларації є узгодженою та проти даного факту відповідач не заперечує. Погашення узгодженої суми податкового зобов’язання, на думку відповідача, шляхом стягнення коштів з рахунків неможливе, оскільки всі активи підприємства вже арештовані. Крім того, вказано, що податкова вимога, вказана у позові, на адресу підприємства не надходила, що є порушенням з боку позивача ст. 59 Податкового кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Згідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України.

Пунктом 16.1 статті16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЕД ХОЛДІНГЗ» () перебуває на податковому обліку як платник земельного податку.

Податковий борг по орендній платі з юридичних осіб в сумі 298884,14 грн. (з урахуванням переплати у розмірі 0,01 грн.) виник в результаті несплати самостійного визначених сум податкового зобов’язання у поданих податкових деклараціях з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) (податкові розрахунки земельного податку):

№ від 16.02.2017 р. у розмірі 21348,86 грн. терміном сплати 30.09.2017 р., у розмірі 21348,87 грн. терміном сплати 30.10.2017 р., у розмірі 21348,87 грн. терміном сплати 30.11.2017 р., у розмірі 21348,84 грн. терміном сплати 30.01.2018 р.;

№ від 19.02.2018 р. у розмірі 21348,87 грн. терміном сплати 02.03.2018 р., у розмірі 21348,87 грн. терміном сплати 30.03.2018 р., у розмірі 21348,87 грн. терміном сплати 30.04.2018 р., у розмірі 21348,87 грн. терміном сплати 30.05.2018 р., у розмірі 21348,87 грн. терміном сплати 30.06.2018 р., у розмірі 21348,87 грн. терміном сплати 30.07.2018 р., у розмірі 21348,87 грн. терміном сплати 30.08.2018 р., у розмірі 21348,87 грн. терміном сплати 30.09.2018 р., у розмірі 21348,87 грн. терміном сплати 30.10.2018 р.

Наявність заборгованості у розмірі 298884,14 грн. підтверджується даними довідки про заборгованість та розрахунком недоїмки, наявними в матеріалах справи.

Задекларовані суми грошових зобов’язань та їх несплату підтверджено відповідачем у поданому ним відзиві.

Згідно до п.п. 36.1 - 36.3 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Згідно п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 287.1 статті 287 Податкового кодексу України встановлено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Згідно ч.ч. 287.3, 287.4 ст.287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Однак, відповідач в установлені законом строки податкові зобов’язання не сплатив.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення.

Згідно ст. 58 Податкового кодексу України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Згідно ст.14 Податкового кодексу України податковим боргом вважається сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

За правилами, визначеними п. 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі, якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

На виконання пунктів 59.1, 59.4 статті 59 Податкового кодексу України, відповідачу було сформовано та надіслано податкову вимогу № 4133-17 від 30.11.2017 р. за юридичною адресою платника та отримано останнім 20.04.2018 р., що підтверджується відміткою на у повідомленні про вручення поштового відправлення.

Податкова вимога № 4133-17 від 30.11.2017 р. та докази її отримання підприємством містяться в матеріалах справи, що спростовує твердження відповідача про ненадходження на адресу підприємства означеної податкової вимоги.

Враховуючи, що сума податкових зобов'язань відповідачем не була сплачена своєчасно, вона набула статусу податкового боргу.

Доказів оскарження податкової вимоги до суду не надано.

Факт не сплати узгодженої суми грошового зобов’язання відповідачем визнано.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пунктом 41.2 статті 41 Податкового кодексу України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Відповідно частини 1 пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду.

Згідно з частиною 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та зважаючи на те, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов'язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі, встановлених Податковим кодексом України, тощо.

При цьому, суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати правовий аналіз майнового стану боржника, можливості стягнення заборгованості з певного переліку рахунків або в рамках відкритого виконавчого провадження та арешту майна підприємства в межах певних сум звернення стягнення.

Наведене є однією із гарантій дотримання у податкових відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права.

За таких обставин, посилання відповідача у відзиві на існуючий арешт рахунків у банках у звязку із чим не були сплачені грошові кошти за користування земельними ділянками, не можуть слугувати підставами для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки наявність боргу не спростовують та не вказують на неможливість звернення контролюючого органу до суду про стягнення такої заборгованості.

Враховуючи, що заборгованість по сплаті податку є узгодженою, остання підлягає стягненню у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб’єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб’єкта владних повноважень, пов’язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Отже, у даній справі судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕД ХОЛДІНГЗ» про стягнення заборгованості, - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕД ХОЛДІНГЗ» () податковий борг за рахунок коштів з рахунків в установах банків, що обслуговують такого платника податків: за платежем по орендній платі з юридичних осіб у сумі 298884,14 грн. на р/р 5006, одержувач: Прилуцьке УК/м.Прилуки/18010600, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код 37984681, МФО 899998.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.С. Віхрова

Рішення не набрало законної сили 17.01.19

Суддя В.С. Віхрова

З оригіналом згідно

Помічник судді Ю.Ю. Ковтун