Справа № 1340/3875/18
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/3717/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Макарика В.Я.

суддів - Глушка І.В., Ільчишин Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2018 року (головуючий суддя в суді першої інстанції Сакалош В.М., м. Львів, повний текст рішення складено 09 жовтня 2018 року) у справі №1340/3875/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

28 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області в якому просив визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області щодо повернення сплаченого збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування при першій державній реєстрації в Україні легкового автомобіля.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що відповідно до п. 12 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 0.3.11.1998 №1740 (далі - Порядок №1740), визначено, що платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій з відчуження легкових автомобілів є підприємства, установи та організації всіх форм власності, а також фізичні особи, які набувають право власності на легкові автомобілі, що підлягають першій державній реєстрації в Україні в територіальних органах з надання сервісних послуг МВС шляхом: купівлі легкових автомобілів, у тому числі у виробників або торгівельних організацій (крім випадків забезпечення автомобілями інвалідів згідно із законодавством); міни; дарування (безоплатної передачі); успадкування (крім випадків успадкування легкового автомобіля відповідно до закону); з інших підстав, передбачених законодавством.

Згідно із пунктом 7 статті Закону №400/97-ВР та п.12 Порядку №1740 обов'язковою умовою для сплати відповідного збору є набуття права власності на легкові автомобілі, що підлягають першій державній реєстрації в Україні територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Апелянт вважає, що обов'язкова сплата збору на обов'язкове державне пенсійне страхування за операцію з реєстрації транспортного засобу здійснюється за наявності двох умов, а саме - набуття права власності на легковий автомобіль, а також його перша державна реєстрація в Україні.

Апелянт звертає увагу суду на те, що транспортний засіб «BMW Х5», 2016 року випуску, кузов НОМЕР_3 був придбаний ним (тобто останній набув право власності) під час постійного проживання в Федеративній Республіці Німеччина та вперше зареєстрований за ним 29.02.2016 на території Федеративної Республіки Німеччина, а тому відсутні підстави для сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування при першій державній реєстрації в Україні легкового автомобіля.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу за вх. №К-383/19 від 08 січня 2019 року в якому зазначає, що рішення суду першої інстанції є законне, обґрунтованим та мотивованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Відповідач вважає, що наведені апелянтом у апеляційній скарзі підстави та обставини для скасування оскаржуваного рішення суду є надуманими, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до довідки ГУ ДМС України у Львівській області за листопад 2017 року № 02-01, 10.11.2017 року громадянину ОСОБА_1 у паспорті громадянина України за кордон серії НОМЕР_4, виданий 29.04.2008, органом 4615 анульовано штамп «Постійне місце проживання - Німеччина».

Згідно посвідчення про реєстрацію транспортного засобу Закарпатською митницею ДФС серія ZK №0006865 від 26.12.2018 у зв'язку із переїздом в Україну на постійне проживання, позивач ввіз в Україну належний йому транспортний засіб «BMW Х5», 2016 року випуску, кузов № НОМЕР_1, який був придбаний під час постійного проживання в Федеративній Республіці Німеччина. Згідно реєстраційного свідоцтва НОМЕР_5 позивачем раніше була здійснена реєстрація вище вказаного транспортного засобу у Федеративній Республіці Німеччина.

При здійсненні реєстрації транспортного засобу в Україні позивачем сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування при першій державній реєстрації в Україні легкового автомобіля в розмірі 44 2012,28 грн. згідно квитанції № ПАТ «КОМІНВЕСТБАНК» від 05.01.2018.

20.06.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення помилково або надмірно перерахованих коштів у зв'язку з тим, що первинна реєстрація автомобіля уже здійснювалась ним на території Федеративної республіки Німеччина.

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області листом від 02.07.2018 № 348/П-99-01 повідомило, що відсутні правові підстави повернення позивачу сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування при першій державній реєстрації в Україні легкового автомобіля, посилаючись на Закон України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" та Порядок сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1740 від 03.11.1998.

Відповідно до п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 (далі - Порядок № 1388) державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Відповідно до п. 7 ст. 1 Закону України від 26.06.1997 № 400/97-ВР "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування"(далі - Закон №400/97-ВР), платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є: підприємства, установи та організації незалежно від форми власності, фізичні особи, які набувають право власності на легкові автомобілі, що підлягають першій державній реєстрації в Україні територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, крім випадків забезпечення легковими автомобілями інвалідів згідно із законодавством та успадкування легкових автомобілів відповідно до закону.

Згідно з п. 6 ст. 2 Закону №400/97-ВР, об'єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктом 7 статті 1 цього Закону, є вартість легкового автомобіля.

Відповідно до п. 8 ст. 4 Закону № 400/97-ВР, на обов'язкове державне пенсійне страхування встановлюються ставки збору, зокрема, для платників збору, визначених пунктом 7 статті 1 цього Закону, залежно від вартості об'єкта, визначеного пунктом 6 статті 2 цього Закону:

- 3 відсотки - якщо об'єкт оподаткування не перевищує 165 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня звітного року;

- 4 відсотки - якщо об'єкт оподаткування перевищує 165, але не перевищує 290 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня звітного року;

- 5 відсотків - якщо об'єкт оподаткування перевищує 290 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня звітного року.

Відповідно до Пунктом 12 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740 (далі - Порядок №1740), визначено, що платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій з відчуження легкових автомобілів є підприємства, установи та організації всіх форм власності, а також фізичні особи, які набувають право власності на легкові автомобілі, що підлягають першій державній реєстрації в Україні в територіальних органах з надання сервісних послуг МВС шляхом:

- купівлі легкових автомобілів, у тому числі у виробників або торгівельних організацій (крім випадків забезпечення автомобілями інвалідів згідно із законодавством);

міни;

- дарування (безоплатної передачі);

- успадкування (крім випадків успадкування легкового автомобіля відповідно до закону);

- з інших підстав, передбачених законодавством.

Відповідно до п. 14 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій Територіальні органи з надання сервісних послуг МВС здійснюють реєстрацію легкових автомобілів лише за умови сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що підтверджується документом про сплату цього збору.

У відповідності до пп.14.1.163 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, перша реєстрація транспортного засобу - реєстрація транспортного засобу, яка здійснюється уповноваженими державними органами України щодо цього транспортного засобу в Україні вперше.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з твердженнями апелянта у апеляційній скарзі, оскільки взявши до уваги вищевказані норми чинного законодавства України та дослідивши матеріали справи суд встановив, що позивач вперше здійснив реєстрацію вказаного автомобіля на території України. Посилання апелянта на те, що першу реєстрацію автомобіля здійснено в Федеративній Республіці Німеччина не заслуговують на увагу, так як судом першої інстанції було зазначено, юрисдикція та законодавство цієї країни не розповсюджується на території України, тому сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування здійснений відповідно до вимог Закону.

Взявши до уваги викладене вище, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанцій є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, висновки суду є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2018 року у справі №1340/3875/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді І. В. Глушко
Н. В. Ільчишин