Справа № 640/19607/18
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Губської О.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу юридичної особи - резидента Республіки Кіпр Aldoza Investments Limited на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2018 р. у справі за адміністративним позовом Юридичної особи - резидента Республіки Кіпр Aldoza Investments Limited до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києві, Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

Юридична особа - резидент Республіки Кіпр Aldoza Investments Limited звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві та Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, у якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову про передачу виконавчого провадження від 16 квітня 2018 року по виконавчому провадженню № 55384404, яка прийнята старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Савчуком Костянтином Петровичем на виконання виконавчого листа Соснівського районного суду міста Черкаси від 28 листопада 2017 року у справі №712/9154/17 про застосування конфіскації в розмірі 55188951,00 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову про прийняття виконавчого провадження від 17 квітня 2018 року по виконавчому провадженню № 55384404, яка прийнята головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадимом Іваном Сергійовичем на виконання виконавчого листа Соснівського районного суду міста Черкаси від 28 листопада 2017 року у справі №712/9154/17 про застосування конфіскації в розмірі 55188951,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2018 року даний адміністративний позов було повернуто позивачу на підставі п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, оскільки останній звернувся з даним позовом після закінчення строків, установлених законом та причини викладені ним у клопотанні про поновлення процесуальних строків визнані судом не поважними.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд її скасувати та направити справу для продовження судового розгляду в суд першої інстанції.

На думку скаржника, спірна ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що суд пешої інстанції, посилаючись на доводи викладені в позовній заяві юридичної особи - резидента Республіки Кіпр EROSARIA LTD «EROSARIA ЛТД» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МУЮ про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання утриматися від вчинення дій дійшов помилкових висновків про те, що позивачу стало відомо про наявність оскаржуваних рішень ще 17 травня 2018 року, оскільки юридична особа - резидент Республіки Кіпр EROSARIA LTD «EROSARIA ЛТД» та позивач є окремими юридичними особами. Крім того, апелянт звертає увагу суду, що представник інтересів цих юридичних осіб - адвокат Сєрих В.В. відповідно до п.3.1 Договорів про надання правової допомоги не має права розголошення відомостей, у тому числі всіх документів, отаманих адвокатом від клієнта, оскільки останні становлять предмет адвокатської таємниці.

В апеляційній скарзі апелянт також звертає увагу суду, що у позовній заяві юридичної особи - резидента Республіки Кіпр EROSARIA LTD «EROSARIA ЛТД» зазначалось про зовсім іншу постанову про передачу виконавчого провадження, яка була прийнята директором Департаменту ДВС Воробйовим В.М., у той час в даній адміністративній справі оскаржуються рішення посадових осіб Шевченківського районного відділу ДВС у м.Києві Савчука К.П. та Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МУЮ України Нещадима І.С.

На переконання апелянта, оскарження представником позивача дій державних виконавців у виконавчому провадженні № 55384404 не свідчить про те, що позивачу було відомо або мало стати відомо про оскаржувані рішення у певний строк, а тому суд першої інстанції безпідставно посилається на ці обставини в обґрунтування прийнятого рішення про повернення позовної заяви.

Разом з цим, в апеляційній скарзі апелянт також акцентує увагу на тому, що сам факт його обізнаності про наявність виконавчого провадження № 55384404 не свідчить про те, що позивачу було відомо в тому числі і про існування оскаржуваних рішень до моменту ознайомлення з матеріалами справи № 826/9968/18, оскільки на неодноразові запити його представника про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження Відділом примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ надавались відповіді про відсутність підстав для ознайомлення вказаної особи з матеріалами виконавчого провадження.

З огляду на зазначене та враховуючи, що позивач дізнався про оскаржувані рішення та відповідно порушення його прав лише після ознайомлення з матеріалами справи № 826/9968/18, а саме 13 листопада, апелянт вважає, що строк звернення до суду з даним адміністративним позовом пропущено ним з поважних причин, що свідчить про наявність підстав для його поновлення та розгляду даної справи по суті.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачами суду не надано.

Учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, до суду не з'явилися.

Відповідно до пункту 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

За наведених обставин, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у порядку письмового провадження.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

23 листопада 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання протиправною та скасування постанови про передачу виконавчого провадження від 16 квітня 2018 року по виконавчому провадженню № 55384404, яка прийнята старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу ДВС у м. Києві Савчуком К.П. та постанови про прийняття виконавчого провадження від 17 квітня 2018 року по виконавчому провадженню № 55384404, яка прийнята головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень департаменту ДВС МУЮ Нещадимом І.С.

При цьому, у позовній заяві позивачем зазначається, що про оскаржувані рішення йому стало відомо під час ознайомлення з матеріалами адміністративної справи № 826/9968/18 за позовом юридичної особи - резидента Республіки Кіпр - Aldoza Investments Limited до відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МУЮ про визнання протиправними дій державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МУЮ у виконавчому провадженні № 55384404, що полягають у подальшому вчиненні виконавчих дій у вказаному виконавчому провадженні, та зобов'язання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні № 55384404, відкритому постановою державного виконавця від 14.12.2017, - утриматись від вчинення будь-яких виконавчих дій.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2018 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду та докази поважності пропуску строку звернення до суду.

На виконання вимог зазначеної ухвали позивачем було подано клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку в якому останній посилаючись на аналогічні викладеним у позовній заяві обставини просить поновити пропущений з поважних причин строк для звернення до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування постанови про передачу виконавчого провадження від 16 квітня 2018 року та постанови про прийняття виконавчого провадження від 17 квітня 2018 року, прийнятих у ВП № 55384404.

Приймаючи рішення (ухвалу від 26 грудня 2018 року) про повернення позовної заяви суд першої інстанції виходив з того, що причини пропуску строку для звернення до суду із даним адміністративним позовом, вказані позивачем у клопотанні про поновлення пропущеного процесуального строку не є поважними, а тому суд першої інстьанції дійшов висновку, що даний позов подано після закінчення строків, установлених законом у звязку з чим відповідно до вимог КАС України підлягає поверненню.

Переглядаючи справу за наявними у ній і додатково поданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рашення (ухвали) суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Правовий припис "в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом" означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, який встановлений законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

Тобто, чинне законодавство обмежує право особи на звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів певним строком. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, що розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Відповідно до приписів ч.2 наведеної статті для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас, положеннями статті 287 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вимогами якої передбачено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

З аналізу норм КАС України вбачається, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Доказами, які свідчать про день, коли особа дізналася про порушення своїх прав, є розписка про одержання рішення, докази відправки та отримання кореспонденції, акт про відмову одержати документ (надати пояснення), довідки, складені особами, у випадках, передбачених законом. Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів).

Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльність), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Аналогічна правова позиція міститься в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 03 лютого 2016 року у справі № 380/380/15-а (К/800/20330/15).

Як вбачається з доданих до апеляційної скарги відповідей відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ від 26.06.2018 № 18787-33-18/20.1/10 та від 21.08.2018 № 25598-33-18/20.1/10 на запити уповноваженого представника позивача про ознайомлення з матеріалами останньому було повідомлено, що відділ не має правових підстав для надання матеріалів виконавчого провадження № 55384404 йому для ознайомлення, оскільки реалізовувати свої права та обов'язки у виконавчому провадженні самостійно або через своїх представників можуть лише сторони виконавчого провадження.

У вказаних відповідях на звернення представника позивача суб'єктом владних повноважень також роз'яснено , що сторонами у вказаному виконавчому провадженні є держава (стягувач) та ПАТ «Укргазбанк» (боржник).

Таким чином, судом встановлено, що позивач був позбавлений об'єктивної можливості дізнатись про прийняття державними виконавцями оскаржуваних рішень та ознайомитись з їх змістом, оскільки не є стороною у виконавчому провадженні № 55384404 в межах якого відповідачами приймались оскаржувані рішення.

Разом з цим, судом встановлено, що в червні 2018 року позивач - юридична особа - резидент Республіки Кіпр - Aldoza Investments Limited звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовною заявою до відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МУЮ про визнання протиправними дій державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МУЮ у виконавчому провадженні № 55384404, що полягають у подальшому вчиненні виконавчих дій у вказаному виконавчому провадженні, та зобов'язання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МУЮ у виконавчому провадженні № 55384404, відкритому постановою державного виконавця від 14.12.2017, - утриматись від вчинення будь-яких виконавчих дій з виконання листа Соснівського районного суду м. Черкаси №712/9154/17 від 28.11.2017 про застосування спецконфіскації з примусовим вилученням у власність держави грошових коштів у сумі 55188951,00 грн. на рахунку № 4 (гривневий) Aldoza Investments Limited у ПАТ "Укргазбанк" до моменту розгляду по суті апеляційної скарги Компанії " Aldoza Investments Limited " на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.11.2017 у справі № 712/9154/17.

Ухвалою суду від 13 вересня 2018 року було відкрито провадження у вказаній справі № 826/9968/18, призначено проведення підготовчого засідання на 07 листопада 2018 року, а також, зобов'язано, зокрема, відповідача надати суду копії матеріалів виконавчого провадження № 55384404 та всі матеріали, що були, або які мали бути взяті ним до уваги при прийняті рішення, вчиненні дій, допущення бездіяльності з приводу яких подано позов.

Як стверджує апелянт, саме під час ознайомлення з матеріалами даної адміністративної справи 13 листопада 2018 року йому стало відомо про існування оскаржуваних рішень та порушення його прав та інтересів цими рішеннями, що у свою чергу, зумовило його звернення 23 листопада 2018 року до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідачами відповідні доводи апелянта жодним чином не спростовано.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли особа дізналась про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов'язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Водночас, оскільки уповноваженому представнику позивача було відмовлено в ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження, оскільки останній не є представником сторони виконавчого провадження, колегія суддів зазначає, що позивач не мав реальної можливості дізнатись про оскаржувані рішення до надання відповідних документів в матеріалів адміністративної справи № 826/9968/18.

Доводи суду першої інстанції про те що, представником позивача вчинялись дії щодо оскарження дій державних виконавців у виконавчому провадженні № 55384404 не дають жодних підстав вважати, що позивач мав реальну можливість до 13 листопада 2018 року дізнатись про наявність оскаржуваних рішень суб'єктів владних повноважень, оскільки судом не встановлено які конкретно дії вчинялись позивачем та у який період часу.

Колегія суддів вважає також безпідставним і посилання суду першої інстанції на те, що в позовній заяві юридичної особи - резидента Республіки Кіпр EROSARIA LTD «EROSARIA ЛТД» у справі № 826/9312/18 представником позивача адвокатом Сєрих В.В., зокрема, зазначалось, що: «На підставі мого Листа матеріали виконавчих проваджень № 55384404 та № 5384107 передано до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на підставі постанови про передачу виконавчих проваджень від 16 квітня 2018 року, про що мені стало відомо 17 травня 2018 року на судовому засіданні в Окружному адміністративному суді міста Києва, під час розгляду адміністративного позову компанії EROSARIA LTD, поданого до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправними дій державного виконавця і зобов'язати утриматись від вчинення виконавчих дій у межах адміністративної справи № 826/5661/18», оскільки суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити вказані судом факти у зв'язку з відсутністю відповідних документів в матеріалах справи.

З огляду на зазначене, колегія суддів зазначає, що обізнаність з 17 квітня 2018 року представника юридичної особи - резидента Республіки Кіпр EROSARIA LTD «EROSARIA ЛТД» - адвоката Сєрих В.В. про існування постанови про передачу виконавчих проваджень № 55384404 та № 5384107 від 16 квітня 2018 року не може достовірно свідчити про обізнаність юридичної особи - резидента Республіки Кіпр Aldoza Investments Limited про прийняття відповідачами постанови про передачу виконавчого провадження від 16 квітня 2018 року по виконавчому провадженню № 55384404 та постанови про прийняття виконавчого провадження від 17 квітня 2018 року по виконавчому провадженню № 55384404.

Отже, на підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не було встановлено напевно, що позивач знав про порушення своїх прав раніше та безпідставно пропустив строк звернення до суду. Натомість, з наявних матеріалів вбачається, що про порушення своїх прав позивач дізнався 13 листопада 2018 року. Протилежного відповідачами суду не доведено. Крім того, колегією суддів встановлено, що доводи покладені в основу оскаржуваної ухвали суду не дають підстав вважати про існування реальної можливості позивача дізнатись порушення своїх прав рішеннями суб'єктів владних повноважень у інший строк ніж вказано позивачем у клопотанні про поновлення пропущеного процесуального строку.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що строк, протягом якого у позивача існує право на звернення до суду, пропущений заявником не був.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не врахував обставин, вказаних у позові та клопотанні про поновлення пропущеного процесуального строку позивачем, не перевірив їх , а також не надав належної оцінки доводам позивача щодо часу звернення ним до суду з даним позовом та дійшов помилкового висновку про пропущення позивачем строку звернення до суду.

Крім того, судова колегія також звертає увагу, що право на звернення до суду є конституційним правом кожної особи, яке є непорушним та гарантується державою, і відповідно до ч.1 статті 5 КАС України (у редакції, чинній на теперішній час), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Враховуючи викладені обставини та докази у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що призвело до обмеження права позивача на судовий захист, регламентованого статтею 55 Конституції України та статтею 5 КАС України, а також неправильного вирішення питання про повернення позовної заяви.

Разом з цим, колегія суддів враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у справі «Беллет проти Франції», в якому Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до вимог ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов помилкового висновку, що підстави вказані позивачем у клопотанні про поновлення процесуально строку є неповажними, а тому підстави для повернення позовної заяви були відсутні.

Відповідно до статті 320 КАС України - підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу юридичної особи - резидента Республіки Кіпр Aldoza Investments Limited - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2018 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді О.О. Беспалов
О.А. Губська

Повний текст постанови складено 21 січня 2019 року.