Справа № 804/2254/18
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 січня 2019 року м. Дніпросправа № 804/2254/18
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Шлай А.В., Прокопчук Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

за участю позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2018 року, (суддя суду першої інстанції Коренев А.О.), прийняте в порядку письмового провадження в м. Дніпро, в адміністративній справі №804/2254/18 за позовом ОСОБА_1 до Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, органу приватизації житлового фонду Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, третя особа: Державна іпотечна установа про скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

28 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням зміни предмету позову, просила:

Визнати протиправним та нечинним рішення Єлизаветівської сільської ради 18 сесії сьомого скликання «Щодо мораторію на приватизацію комунального майна» №409 - 18/VII від 25 жовтня 2016 року в частині накладення мораторію на приватизацію квартири АДРЕСА_1;

Визнати бездіяльність Органу приватизації житлового фонду, який перебуває у комунальній власності територіальної громади села Єлизаветівка Петриківського району Єлизаветівської сільської ради (невчинення дій по прийняттю рішення про передачу ОСОБА_1 у власність квартири в порядку приватизації) протиправною та зобов'язати орган приватизації житлового фонду, який перебуває у комунальній власності територіальної громади села Єлизаветівка Петриківського району Єлизаветівської сільської ради, підготувати розпорядження та свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_3 на ім'я ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, яке надати у місячний строк;

Визнати бездіяльність Єлизаветівської сільської ради (не подання документів суб'єкту державної реєстрації прав для проведення державної реєстрації набуття права власності на квартиру АДРЕСА_4 протиправною та зобов'язати Єлизаветівську сільську раду подати документи суб'єкту державної реєстрації прав для проведення державної реєстрації набуття права власності на квартиру АДРЕСА_5

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 30 квітня 2010 року позивачу було видано Ордер № 44 на жиле приміщення - однокімнатну квартиру АДРЕСА_6, в якій вона постійно мешкає і по сьогоднішній день. Звернувшись до відповідача із заявою про надання інформації щодо власника виділеної їй квартири та надання необхідних документів для приватизації квартири Єлизаветівська сільська рада повідомила, що не має законних прав передавати її у власність іншим особам та вказала, що спірна квартира належить Державній іпотечній установі. Однак, Державна іпотечна установа повідомила, що ДІУ, безоплатно передала у комунальну власність Єлизаветівській сільській раді квартиру №3-16-3, про що був складений акт приймання-передачі квартир від 14.10.2011 року. Зазначена квартира списана з балансу ДІУ. Таким чином, на даний час квартира АДРЕСА_7 передана Єлизаветівській сільській раді у комунальну власність, а посилання на те, що квартира належить Державній іпотечній установі та відповідачу не передавалась не відповідає дійсності. Позивач зазначає, що оскаржувані рішення та бездіяльність відповідачів порушують її право на приватизацію квартири.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2018 року закрито провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Органу приватизації житлового фонду, який перебуває у комунальній власності територіальної громади села Єлизаветівка Петриківського району Єлизаветівської сільської ради (невчинення дій по прийняттю рішення про передачу ОСОБА_1 у власність квартири в порядку приватизації) протиправною та зобов'язати орган приватизації житлового фонду, який перебуває у комунальній власності територіальної громади села Єлизаветівка Петриківського району Єлизаветівської сільської ради, підготувати розпорядження та свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_3 на ім'я ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, яке надати у місячний строк.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено:

Визнано протиправним та скасовано рішення Єлизаветівської сільської ради сьомого скликання "Щодо мораторію на приватизацію комунального майна" № 409-18/VІІ від 25 жовтня 2016 року в частині накладання мораторію на приватизацію квартири АДРЕСА_8

Визнано протиправною бездіяльність Єлизаветівської сільської ради (не подання документів суб'єкту державної реєстрації прав для проведення державної реєстрації набуття права власності на квартиру АДРЕСА_4 та зобов'язано Єлизаветівську сільську раду подати документи суб'єкту державної реєстрації прав для проведення державної реєстрації квартири АДРЕСА_8

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Єлизаветівська сільська рада звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що рішенням Єлизаветівської сільської ради сьомого скликання "Щодо мораторію на приватизацію комунального майна" № 409-18/VІІ від 25 жовтня 2016 року є законним та обґрунтованим, оскільки мораторій введено до приведення у відповідність правовстановлюючих документів на об'єкти житлового фонду з метою подальшої належної приватизації громадянами житла. Відповідач зазначає, що питання визначення доцільності приватизації об'єктів комунальної власності, а також визначення переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації - віднесено до виключної компетенції сільської ради, яку не може перебирати на себе судовий орган. Крім того, відповідач зазначив, що питання набуття сільською радою права власності на державне майно і передачі його до комунальної власності не належить до публічно-правових відносин і є відносинами цивільно-правовими, оскільки мова йде про набуття права власності.

Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона зазначає, що неодноразово зверталась до Єлізаветівської сільської ради з одних і тих самих питань (скасування мораторію на приватизацію житла, проведення процедури приватизації, державної реєстрації квартири) та отримувала формальні відмови, або взагалі не отримувала відповіді на звернення по суті, на думку позивача, єдиним ефективним способом відновлення порушеного права є заме задоволення трьох вимог її позову в сукупності.

Від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв'язку з відрядженням юрисконсульта.

Колегія суддів, порадившись на місці, з урахуванням думки позивача, з огляду на відсутність підтверджень обставин, викладених у клопотання, ухвалила в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи відмовити, справу розглянути без участі, повідомленого належним чином, відповідача.

В судовому засіданні позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1, на підставі Рішення виконавчого комітету Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області №48 від 25 травня 2004 року була включена до позачергової черги на отримання житла під №1, загальної черги №45, як дитина-сирота.

30 квітня 2010 року позивачу було видано Ордер №44 на жиле приміщення -однокімнатну квартиру АДРЕСА_9

25 липня 2017 року позивачка звернулась до Єлизаветівської сільської ради у Петриківському районі Дніпропетровської області із заявою про надання інформації про власника виділеної квартири та надання необхідних документів для приватизації квартири.

Листом №371/1 від 31 серпня 2017 року Єлизаветівська сільська рада повідомила позивача про те, що квартира згідно інформації з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить Державній іпотечній установі, в господарське відання чи оперативне управління сільській раді квартира не передавалась, та повідомили, що рішенням сільської ради №738 від 20 липня 2017 року створено орган приватизації.

Листом №6443/18/28 від 25.09.2017 року Державна іпотечна установа (ДІУ) повідомила, що квартира АДРЕСА_10 передана Єлизаветівській сільській раді відповідно до акту прийома-передачі квартир від 13.01.2010 року. Передача квартир для проживання не передбачала переходу права власності на них. В подальшому, Державна іпотечна установа відповідно до акту приймання-передачі квартир від 14.10.2011 року безоплатно передала у комунальну власність Єлизаветівській сільській раді квартиру 3-16-3. Відповідно до постанови КМУ від 18.06.2012 року № 543 зазначена квартира списана з балансу ДІУ.

28 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про зняття мораторію на приватизацію квартира АДРЕСА_11

Рішенням 33 сесії VII скликання Єлизаветівської сільської ради від 19 жовтня 2017 року № 853-33/ VII, було розглянуто заяви громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та прийнято рішення, яким внесено зміни до Рішення від 22 лютого 2017 року № 551-24/VII "Про скасування мораторію на приватизацію щодо окремих об'єктів комунального майна", а саме доповнено пунктом скасувати мораторій на приватизацію, накладений Рішенням сесії сільської ради від 25 жовтня 2016 року №409 - 18/VII:

- в частині приватизації квартир наданих ліквідаторам на Чорнобильській ЧАЕС у відповідності до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- житлового будинку інваліду війни в АДРЕСА_12 у відповідності ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Інші пункти залишено без зміни.

Згідно витягу з протоколу 33 сесії VII скликання Єлизаветівської сільської ради від 19 жовтня 2017 питання ОСОБА_1 щодо зняття мораторію на квартиру, яка надана у користування, як дитині - сироті вирішено доопрацювати депутатськими комісіями.

03 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернулась до органу приватизації житлового фонду, що перебуває у комунальній власності територіальної громади села Єлизаветівка із заявою встановленої форми на передачу у власність квартири зі всіма необхідними додатками та заявою до відповідача про зняття мораторію на приватизацію квартири.

04 грудня 2017 року Єлизаветівська сільська рада повідомила, що звернення позивача розглянули депутатські комісії та на черговій 33 сесії VII скликання вирішили не скасовувати дію мораторію. Тим же листом Відповідач повідомив, що документи поданні на розгляд приватизаційної комісії для приватизації квартири позивачем були подані у повному обсязі, розглянуті та зберігаються в Єлизаветівській сільській раді.

Позивач не погодившись із бездіяльністю відповідача та рішенням Єлизаветівської сільської ради про накладення мораторію від 25 жовтня 2016 року № 409 - 18/VII звернулась до суду з позовом.

Вирішуючи спір між сторонами суд першої інстанції виходив з того, що позивачем на розгляд органу приватизації для приватизації квартири були подані документи в повному обсязі, які розглянуті та зберігаються в сільській раді. Згідно пояснень Органу приватизації житлового фонду вбачається, що безоплатна передача квартири суперечить Рішенню сесії сільської ради від 25.10.2016 року, також приватизацію унеможливлює те, що до державного реєстру не внесено запис про право комунальної власності на дану квартиру. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду даної справи в порядку КАС України, та наявність підстав для задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду перешої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, в рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» зазначав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 5 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Частиною 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Під час визначення предметної юрисдикції справ слід виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Встановлені обставини справи свідчать, що позивач звернулась до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення сільської ради «Щодо мораторію на приватизацію комунального майна» №409 - 18/VII від 25 жовтня 2016 року в частині накладення мораторію на приватизацію квартири №3-16-3, яку позивач має намір приватизувати, а також визнання протиправною бездіяльності сільської ради щодо реєстрації права власності на вказану квартиру, зобов'язання її вчинити дії щодо подання до відповідного органу документів для проведення реєстрації права власності за сільською радою.

Як зазначає позивач в своєму позові та відзові на апеляційну скаргу, передумовою звернення до суду із даним позовом є тривале порушення, на думку позивача, її прав щодо приватизації однокімнатної квартири АДРЕСА_1, та перебуває у користуванні позивача відповідно до ордеру. Метою звернення до суду з даним позовом є набуття позивачем права власності на квартиру, шляхом її безоплатної приватизації.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що органи місцевого самоврядування можуть бути як суб'єктами приватних правовідносин, так і суб'єктами публічних правовідносин. При цьому, статус державних чи місцевих органів влади визначається виключно нормами публічного права, незалежно від того, які права - цивільні чи публічні вони мають намір реалізувати.

Суд зазначає, що у даній справі спір пов'язаний з реалізацією житлових прав особи, зокрема прав на користування жилим приміщенням, його приватизацію, тобто із цивільним правом. Відповідач у таких відносинах владних управлінських функцій щодо позивача не здійснює, а є особою, яка представляє власника майна житлового фонду. Права, за захистом яких звернувся до суду позивач, виникають із житлових правовідносин.

Спір про захист права конкретної фізичної особи на житло є не публічним, а приватноправовим. Держава, юридичні особи публічного права можуть бути учасниками цивільних відносин, а розгляд такого спору між ними проводиться за правилами цивільного судочинства.

У цьому випадку той факт, що відповідачем є орган місцевого самоврядування, не змінює правову природу спірних відносин і не перетворює цей спір у публічно-правовий.

Така правова позиція щодо застосування норм права викладена у постанові Верховного Суду України від 27 травня 2008 року у справі № 21-1540во06, постанові Великої палати Верховного Суду від 22.08.2018 року у справі 826/13571/17 (К/9901/18191/18), що враховано судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що заявлений позивачем спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, спірні правовідносини не є публічно-правовими, а справа не має встановлених нормами КАС України ознак адміністративної юрисдикції.

Відповідно до ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У відповідності до ч.1, 2 ст. 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що наявними є підстави для скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі.

Керуючись, ст. 243, 238, 308, 310, 319, 321 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2018 року у справі №804/2254/18 - скасувати та провадження у справі закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена 16.01.2019 р.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай

суддя Т.С. Прокопчук