Справа № 295/11830/16-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 295/11830/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Полонець С.М.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

16 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Загороднюка А.Г. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Житомирської митниці Державної Фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

в вересні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Богунського районного суду м.Житомира з адміністративним позовом до Житомирської митниці Державної Фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил №0203/101000014/2016 винесену 23.08.2016 Житомирською митницею Державної Фіскальної служби України, згідно якої ОСОБА_2 було притягнуто до відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.470 Митного кодексу України, накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. та встановлено зобов'язання вчинити дії з ввезеним автомобілем.

Також, позивач просив закрити дане провадження про порушення митних правил.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 28.11.2018 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу позивач обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при розгляді справи не з'ясував усі обставини, що мають значення для справи та надав не належну оцінку тим обставинам та доказам, що присутні в матеріалах справи.

Позивач в судове засідання не з'явився, повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідач в судове засідання не з'явився, повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. В матеріалах справи відсутні клопотання відповідача про участь в судових засіданнях суду апеляційної інстанції.

Згідно з ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з п.2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги та жоден з учасників справи в судове засідання не з'явився, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 23.08.2016 заступником начальника Житомирської митниці ДФС - начальником управління боротьби з митними правопорушеннями Афанасьєвим В.К. була винесена постанова в справі про порушення митних правил № 0203/101000014/2016, згідно якої ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, в розмірі 8500 грн.

Підставою для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності стало те, що позивач 01.03.2016 ввіз на митну територію України через зону діяльності Житомирської митниці ДФС в митному режимі «транзит», транспортний засіб «BMW 520I», реєстраційний номер НОМЕР_3, кузов НОМЕР_4. Однак, останній зазначений транспортний засіб за межі митної території України не вивіз, до митного органу не доставив, тим самим перевищив більше ніж на десять діб встановлений ст.95 Митного кодексу України строк доставки вказаного транспортного засобу до митного органу призначення.

Пояснення з приводу ввезення вказаного транспортного засобу та причини його не доставлення до митного органу та вивезення за межі митної території України ОСОБА_2 не надав, а направив на адресу Житомирської митниці ДФС своє заперечення на складений протокол від 25.07.2016. Свою позицію щодо невинуватості обґрунтував тим, що вказаний транспортний засіб був ввезений ним у відповідності до Стамбульської конвенції в митному режимі тимчасове ввезення як транспортний засіб комерційного призначення.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що надання позивачем в пункті перетину кордону України документів, а саме: свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1, паспорта фізичної особи НОМЕР_2, виданий 03.02.2004 Святошинським РУГУ МВС України в м. Києві, «договором №МАС20160218 об оказании услуг нерезиденту Украины комплекс услуг в сфере инвестиционной деятельности от 18.02.2016 года, составлен на русском языке, г. Киев», «Доверенность №174299 от 01.03.2016 года, составлена на русском языке», жодним чином не підтверджують комерційне використання транспортного засобу «BMW 520I», реєстраційний номер НОМЕР_3, кузов НОМЕР_4. А тому, посадовими особами митниці було правомірно не визнано вказаний автомобіль транспортним засобом комерційного призначення з віднесенням його до категорії транспортного засобу особистого користування із застосуванням ст.380 МК України.

Також, суд першої інстанції зазначив, що наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, підтверджується протоколом про порушення митних правил №0203/101000014/2016 від 19.05.2016.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п.1 ч.1 ст.95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

У розумінні пунктів 57, 59 частини першої статті 4 МК України товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі; транспортні засоби комерційного призначення - будь-яке судно (у тому числі самохідні та несамохідні ліхтери та баржі, а також судна на підводних крилах), судно на повітряній подушці, повітряне судно, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи) чи рухомий склад залізниці, що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення.

Однією з вимог до переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у митному режимі транзиту, за змістом пункту 3 частини першої статті 93 МК України, є те, що вони повинні бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.381 МК України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Відповідно до ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно з ч.3 ст.470 МК України передбачено, що перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.494 МК України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування, реалізує державну податкову і митну політику.

За твердженням відповідача, позивачем було перевищено встановлений статтею 95 МК України строк транзитного перевезення автомобіля марки «BMW 520I», реєстраційний номер НОМЕР_3, кузов номер НОМЕР_4, більш ніж на 10 (десять) діб.

По даному факту посадовою особою Житомирської митниці ДФС складено протокол про порушення митних правил №0203/101000014/2016 від 19.05.2016 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, який листом від 20.05.2016 за вих. №342/С/06-70-20 та від13.07.2016 №567/С/06-70-20 направлено на адресу позивача: АДРЕСА_1.

Розгляд справи про порушення митних правил відповідачем було призначено на 23.08.2016 об 10:00 год. за адресою: Житомирський район, с.Орлівка, вул.Садова, 4 (4-й поверх, кабінет №7) Житомирська митниця ДФС.

За результатом розгляду справи відповідачем 23.08.2016 було винесено постанову №0203/101000014/2016, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Посилаючись на незаконність спірної постанови про накладення адміністративного стягнення, позивач у своїх доводах зазначає, що автомобіль марки «BMW 520I», реєстраційний номер НОМЕР_3, кузов номер НОМЕР_4, на якому він в'їхав на митну територію України, є транспортним засобом комерційного призначення у розумінні Митного кодексу України та належить на праві власності підприємству UAB «MACIOS TRANS TRAVEL». При цьому позивач зазначає, що керування даним транспортним засобом ним здійснюється на підставі довіреності №174299 від 01.03.2016.

Однак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що пред'явлений позивачем до митного оформлення автомобіль не є транспортним засобом комерційного призначення, оскільки не містить обов'язкових ознак комерційного використання.

Вказане узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалі від 14 грудня 2016 року по справі № К/800/12627/16.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.366 МК України канал, позначений символами зеленого кольору («зелений коридор»), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню, а згідно вимог частини другої статті 380 та частини першої статті 381 МК України, транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться громадянами - нерезидентами або ввозяться громадянами з метою транзиту на митну територію України, не підлягають письмовому декларуванню.

Статтею 1 Конвенції про тимчасове ввезення» (Стамбул 1990), до якої Україна приєдналась 24 березня 2004 року (далі - Конвенція) та пунктом 35 статті 4 МК України встановлено, що поняття «особа» у вказаних нормативних актах означає як юридичну, так і фізичну особу. У зв'язку з цим, особисте користування (приватне використання) не обмежується виключно інтересами фізичної особи, а може здійснюватися і в інтересах юридичних осіб.

Відповідно до п."а" ст.1 названої Конвенції, «тимчасове ввезення» означає митний режим, який дозволяє приймати на митну територію певні товари, у тому числі транспортні засоби, умовно звільнені від ввізного мита і податків, без застосування заборон чи обмежень економічного характеру на ввезення; такі товари, у тому числі транспортні засоби, мають ввозитися з визначеною метою і призначатися для подальшого вивезення у встановлений термін, та не піддаватися змінам, за винятком нормального зниження їхньої вартості (амортизації) внаслідок їхнього використання.

Стосовно ж доводів позивача з приводу комерційного ввезення такого транспортного засобу, то згідно ст.189 Митного кодексу України транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для переміщення товарів та/або пасажирів через митний кордон України, можуть тимчасово ввозитися на митну територію України без справляння митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Тимчасове ввезення транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України допускається за умови, що такі транспортні засоби не використовуватимуться для внутрішніх перевезень на митній території України.

Декларування та переміщення транспортних засобів комерційного використання здійснюються виключно з використанням смуги «червоного коридору», так як передбачає обов'язкове подання митним органам документів на вантаж (товар) та/або документів на перевезення пасажирів (ст. 366 МК України).

Згідно з п.«b» ст.1 Додатка С до «Конвенції про тимчасове ввезення», комерційне використання означає платне перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення вантажів.

З урахуванням викладеного та згідно із положеннями Митного кодексу України та Конвенції транспортні засоби, які тимчасово ввозяться на митну територій України громадянами-резидентами в службових цілях, а не для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів через митний кордон України, не відносяться до транспортних засобів комерційного призначення.

Таким чином, тимчасове ввезення громадянами України транспортних засобів можливе з застосуванням міжнародного митного документа (книжка А.Т.А., або книжка С.Р.Б.), що містить чинну міжнародну гарантію сплати митних платежів або надання фінансової гарантії, передбаченому розділом X Митного кодексу України.

Визнання автотранспортного засобу, у тому числі легкового, як транспортного засобу комерційного використання можливо виключно за умови його використання для платного перевезення осіб або промислового чи комерційного платного або безоплатного перевезення вантажів, що повинно підтверджуватись: при платному перевезенні осіб: білетно-обліковою документацію; при платному чи безоплатному промисловому чи комерційному транспортуванні товарів: товарно-транспортними документами, зокрема міжнародною автомобільною накладною (СМR).

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що громадянин, який ввозить транспортний засіб комерційного призначення на митну територію України, повинен мати: документи, що підтверджують здійснення цим громадянином діяльності на користь юридичної особи - власника (користувача) транспортного засобу; належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення транспортного засобу; документи на транспортний засіб, що підтверджують його реєстрацію в іншій державі на ім'я особи, яка зареєстрована або постійно проживає за межами України; документи на транспортний засіб, що підтверджують мету його тимчасового ввезення; документи, що підтверджують комерційне використання транспортного засобу.

З огляду на те, що позивачем під час ввезення транспортного засобу на митну територію України не було надано документів, які б надавали право на ввезення транспортного засобу комерційного призначення в митному режимі, передбаченому ст.189 Митного кодексу України, судова колегія приходить до висновку про відсутність визначених Митним кодексом України підстав для застосування до названого транспортного засобу положень тимчасового пропуску транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України.

Відтак, відповідач дійшов правильного висновку про те, що позивач, в порушення вимог статті 95 Митного кодексу України, більше ніж на десять діб перевищив строк доставки транспортного засобу, про будь-які обставини, які цьому перешкодили, митницю не повідомив, що свідчить про вчинення правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 470 Митного кодексу України, внаслідок чого, останнього було правомірно притягнуто до відповідальності оскаржуваною постановою, які винесені уповноваженою особою у встановлені строки, відповідно до положень статті 526 Митного кодексу України.

В частині доводів апелянта стосовно застосування ЗУ №2611-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування акцизним податком легкових транспортних засобів" та №2612-VIII "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України", колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п.13 ЗУ №2612-VIII "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України" "9-2. Тимчасово, протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України", митне оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, що класифікуються за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та ввезені на митну територію України в період з 1 січня 2015 року до дня набрання чинності цим Законом і перебувають у митних режимах тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється з виконанням митних формальностей відповідно до тимчасового порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

До набрання чинності тимчасовим порядком, визначеним абзацом першим цього пункту, митне оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, що класифікуються за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД, здійснюється в порядку, передбаченому законодавством.

9-3. Установити, що протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України" митне оформлення транспортного засобу, що класифікується за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється за умови сплати належних митних платежів та добровільної сплати до державного бюджету фізичною особою, яка є власником такого транспортного засобу або уповноважена розпоряджатися ним та декларує такий транспортний засіб для вільного обігу на митній території України, коштів у сумі, що дорівнює розміру п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Здійснення митного оформлення транспортного засобу з дотриманням умов, визначених абзацом першим цього пункту, звільняє осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, від адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 470, 481 та 485 цього Кодексу, за порушення митних правил стосовно транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту"

Крім того, відповідно до абз.1 п.11 Тимчасового порядку виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України (Затвердженого Постановою КМ України від 12.12.2018 №1077) сплата належних митних платежів, а також коштів у сумі, що дорівнює розміру п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, передбачених пунктом 93 розділу XXI "Прикінцеві та перехідні положення" Митного кодексу України під час здійснення митного оформлення транспортного засобу, покладається на декларанта або на особу, уповноважену на це декларантом. Зазначені митні платежі та кошти сплачуються згідно з електронною митною декларацією, за якою здійснюється декларування такого транспортного засобу у митний режим імпорту (випуск для вільного обігу).

Разом з тим, жодних доказів щодо розмитнення автомобіля позивачем суду надано не було.

Також, суд зазначає, що оскаржувана постанова у справі про порушення митних правил №0203/101000014/2016 винесена 23.08.2016, а Закони України №2611-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування акцизним податком легкових транспортних засобів" та №2612-VIII "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України" набрали чинності 25.11.2018, а отже прийняття оскаржуваної постанови без врахування норм ЗУ №2611-VIII та №2612-VIII є правомірним.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Загороднюк А.Г. Полотнянко Ю.П.