Справа № 755/6682/17
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 755/6682/17 Суддя (судді) першої інстанції:Астахова О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В., Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Прудиус І.С.

розглянувши у судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 19 вересня 2018 року про накладення штрафу (дату виготовлення повного тексту ухвали не зазначено) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, третя особа - Головне управління Національної поліції у м.Києві Про зобов`язання здійснити перерахунок пенсійного забезпечення

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду першої інстанції із заявою про здійснення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі за адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, третя особа - Головне управління Національної поліції в місті Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, в якій просив накласти на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві Задерейко Ірину Сергіївну штраф у сумі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та встановити новий строк для подання звіту .

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 19 вересня 2018 року заяву ОСОБА_2 про накладання штрафу у сумі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві Задерейко Ірину Сергіївну задоволено частково. Накладено на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві Задерейко Ірину Сергіївну штраф у сумі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 35 240,00 грн. Половину суми штрафу, тобто десять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 17 620,00 грн. стягнуто на користь ОСОБА_2, іншу половину - 17 620,00 грн. до Державного бюджету України. В іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідачем, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві подано апеляційну скаргу у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про накладення штрафу. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для вирішення справи. Зокрема, позивач вказує на те, що виплата нарахованих коштів по перерахунку розміру пенсії позивача за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 у сумі 99 098,48 грн. підлягає здійсненню відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету.

28 листопада 2018 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримав позицію суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21.12.2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, третя особа: Головне управління Національної поліції в місті Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо не проведення обчислення, перерахунку та виплати пенсії

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести обчислення, перерахунок, виплату пенсії ОСОБА_2 відповідно до вимог ст. 8, ч. 2, 3 ст. 22, ч. 1 ст. 58 Конституції України, Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23.12.2015, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських національної поліції» та № 947 від 18.11.2015 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268», починаючи 1 січня 2016 року, у повному обсязі, без застосування положень законодавства, визнаного неконституційним, у тому числі в частині обмеження граничного розміру пенсії та в частині зменшення розміру пенсії з 90% до 70% його грошового забезпечення.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві подати до Дніпровського районного суду м. Києва звіт про виконання даного судового рішення протягом одного місяця з дня вступу його в законному силу.

Зазначена постанова суду набрала законної сили 22.01.2018 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 червня 2018 року заяву ОСОБА_2 про накладання штрафу у сумі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на керівника (виконувача обов'язків начальника) Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві Задерейко Ірину Сергіївну та встановлення строку для подання звіту про виконання судового рішення у справі №755/6682/17 - задоволено частково. Встановлено новий строк для подання звіту про виконання судового рішення у справі № 755/6682/17. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві протягом місяця з дня набрання ухвалою законної сили подати звіт про виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21.12.2017 у справі №755/6682/17, провадження №2-а/755/224/17, за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа - Головне управління Національної поліції в м. Києві, про визнання дій протиправним та зобов'язання вчинити дії.

Позивач звернувся до суду першої інстанції про здійснення судового контролю за виконанням судового рішення, оскільки рішення суду відповідачем не виконано.

Задовольняючи заяву позивача про накладення штрафу на керівника відповідача, суд першої інстанції вказав, що Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві судом вже двічі надавався строк для подання звіту про виконання судового рішення у справі № 755/6682/17. Разом з тим, за даними звіту Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, станом на момент розгляду даної заяви, рішення суду у адміністративній справі № 755/6682/17-а не виконано. При цьому поважності причин, що стали підставою такого невиконання судового рішення судом не встановлено. А тому вважав, що за наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання рішення суду слід накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду.

Зі змісту звіту про виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21.12.2017 року та додатку до звіту від 09.07.2018 року про виконання судового рішення в даній справі вбачається, що на виконання судового рішення від 21.12.2017 року у справі №759/18975/17 Управлінням здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 в порядку, встановленому судовим рішенням. Виплату різниці пенсії на виконання вищевказаного рішення суду за період з 01.01.2016 по 31.12.2017р. буде проведено відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103. Доплату різниці пенсії за січень- лютий 2018 року в сумі 7622,96 грн. виплачено через вкладний рахунок позивача у червні поточного року.

Однак, доказів виплати позивачу заборгованості зі сплати пенсії відповідачем не надано. При цьому, відповідачем зазначено, що виплату перерахованих пенсій буде проведено після виділення додаткових коштів на їх фінансування з Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Суб'єктами, на яких поширюється обов'язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід'ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід'ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Апелянт вважає, що рішення суду від 21.12.2017 року виконано ними в повному обсязі, оскільки виплата заборгованості за період з 01.01.2016 року по 01.01.2018 року буде здійснена до 2020 року, у відповідності до вимог Постановою КМУ № 103.

Відповідно до вказаної Постанови передбачено, що виплату пенсій, підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) призначених згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (Офіційний вісник України, 2017 р., № 77, ст. 2374). Проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах:

з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків;

з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків;

з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Перерахувати з 1 січня 2016 р. пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (Офіційний вісник України, 2015 р., № 96, ст. 3281). Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта щодо того, що виплата перерахованої пенсії з січня 2016 року позивачу здійснюється ним у порядку, встановленому Постановою від 21 лютого 2018 року № 103 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у зв'язку з тим, що вказана постанова не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки її прийняття свідчить про запровадження Кабінетом Міністрів України загального заходу, спрямованого на усунення системної проблеми в державі.

Аналогічна позиція підтримана Верховним Судом в ухвалі від 19.10.2018 року у справі № 206/3911/17(2-а/206/113/17).

При цьому, рішенням суду в справі №759/18975/17 зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести обчислення, перерахунок, виплату пенсії ОСОБА_2 відповідно до вимог ст. 8, ч. 2, 3 ст. 22, ч. 1 ст. 58 Конституції України, Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23.12.2015, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських національної поліції» та № 947 від 18.11.2015 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268», починаючи 1 січня 2016 року, у повному обсязі, без застосування положень законодавства, визнаного неконституційним, у тому числі в частині обмеження граничного розміру пенсії та в частині зменшення розміру пенсії з 90% до 70% його грошового забезпечення.

Отже, Постановою від 21 лютого 2018 року № 103 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не може регулюватися правовідносини, спір у яких був вирішений судом прийняттям відповідного рішення, яким передбачений індивідуальний засіб відновлення порушеного права позивача.

Разом з тим, відповідно до ст. 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Органи Пенсійного фонду України фінансують вказані види пенсійних виплат за рахунок коштів Державного бюджету, реалізуючи бюджетну програму КПКВК 2506020 "Дотація Пенсійному фонду України на виплату пенсій, надбавок та підвищень до пенсії за різними пенсійними програмами" у межах виділених асигнувань.

При цьому, Головним розпорядником коштів за цією програмою є Міністерство соціальної політики України, розпорядником нижчого рівня - Пенсійний фонд України.

Апелянт в своїй апеляційній скарзі пояснив, що не мав реальної фінансової можливості виконати судове рішення у частині виплати коштів за перерахунком за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, оскільки кошти з Державного бюджету, згідно Постанови № 103, на виплату перерахованих сум пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 у 2018 році не виділялись.

У постанові від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про те, що невиконання судового рішення Управлінням в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Згідно п. 4-5 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління" № 28-2 від 22.12.2014 Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: забезпечує ведення в районі (місті) реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) та у складі цього реєстру - реєстру платників страхових внесків до солідарної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, своєчасне внесення відомостей до них, їх використання, контроль за достовірністю відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб, та автоматизовану обробку інформації; забезпечує ведення бухгалтерського обліку з виконання доходів і видатків, кошторису видатків на утримання управління Фонду та своєчасно складає і в установленому порядку подає затверджену звітність головним управлінням Фонду.

Тобто, виплати пенсій здійснюються ГУ ПФУ у м.Києві виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавства, інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

22.08.2018 КМ України прийнято постанову «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» № 649, якою затверджено порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Пунктом 3 Постанови № 649 затверджено внесення змін до бюджету Пенсійного фонду України на 2018 рік, затвердженого Постановою КМ України № 8.

В силу частини першої статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» № 794-VII від 27.02.2014, акти Кабінету Міністрів України (постанови і розпорядження) є обов'язковими для виконання.

Враховуючи те, що відповідач здійснив перерахунок пенсії позивачу, в результаті чого пенсія була підвищена, здійснив виплату різниці за певні періоди, колегія суддів вважає за необхідне прийняти звіт Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про виконання судового рішення.

Колегія суддів звертає увагу, що виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України, тому у діях на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві Задерейко Ірину Сергіївну відсутні ознаки вини та умислу щодо невиконання у повному обсязі судового рішення, як умови притягнення особи до відповідальності та накладення, у даному випадку, штрафу.

Враховуючи, що заходи судового контролю, підлягають до застосування у разі не подання звіту суб'єктом владних повноважень про виконання рішення суду або якщо зазначені в поданому звіті причини не виконання чи неповного виконання судового рішення будуть визнані неповажними, колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для накладення на на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві Задерейко Ірину Сергіївну штрафу.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності правових підстав для накладення на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві Задерейко Ірину Сергіївну штраф у сумі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 35 240,00 грн.

Згідно з положеннями ст.. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

Судом апеляційної інстанції встановлено невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нового рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання.

Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 19 вересня 2018 року - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 19 вересня 2018 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 про здійснення судового контролю за виконанням судового рішення - відмовити.

Прийняти звіт Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21.12.2017 року у справі № 755/6682/18.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст.. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст виготовлено 17.01.2019

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

А.Ю. Кучма