Справа № 0640/4214/18
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2019-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0640/4214/18

Головуючий у 1-й інстанції: Капинос О.В.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

21 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Смілянця Е. С. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2018 року (ухвалене у м. Житомирі 19 жовтня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення компенсації за втрачене домоволодіння,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом до управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області в якому просять визнати протиправною бездіяльність управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації, що полягає у невиплаті компенсації за втрачене домоволодіння в сумі 120661,64 грн та стягнути з управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації компенсацію за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 в сумі 120661,64 грн.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій просять рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2018 року скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що матері позивачів ОСОБА_4 на праві приватної власності належав будинок АДРЕСА_1. Актом приймання житлового будинку від 30.07.2008 домоволодіння в с.Норинськ прийняте на баланс Норинської сільської ради. На виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду, 16.12.2008 ОСОБА_4 поставлено на чергу для виплати грошової компенсації за втрачене домоволодіння. На виконання рішення Овруцького районного суду відповідачем проведено перерахунок компенсації за втрачене домоволодіння з урахуванням коефіцієнту індексації за 2009 з визначенням суми 120661,64 грн. Відповідно до свідоцтва на право на спадщину за законом, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є спадкоємцями ОСОБА_4 При зверненні до відповідача із заявою про виплату компенсації за втрачене майно, отримали відмову з посиланням на відсутність коштів. Позивачі зазначили, що невиплата вказаної компенсації протягом значного періоду порушує їх права на мирне володіння майном, а належним способом захисту порушеного права є стягнення суми компенсації у примусовому порядку.

Відповідач не подав відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2018, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, згідно акту приймання житлового будинку Норинської сільської ради від 30.07.2008 вирішено прийняти на баланс Норинської сільської ради житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_4.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 13.10.2008 у справі №2-а-16705/08, яка набрала законної сили, зобов'язано УПСЗН Овруцької РДА Житомирської області поставити ОСОБА_4 на чергу для виплати грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 в сумі 90046,00 грн.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.11.2017, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є спадкоємцями ОСОБА_4 Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається, зокрема, з компенсації за втрачене нерухоме майно на радіоактивній забрудненій території, що знаходиться по АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до звернулись до управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області з метою отримання компенсації за втрачене домоволодіння.

Листом від 03.08.2018 №07-04/3085 відповідач повідомив позивачів, що на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.11.2008 ВП №10270049, відкритої за постановою Житомирського окружного адміністративного суду у справі №2-а-1670508/08 від 13.10.2008, управлінням праці та соціального захисту населення 16.12.2008 ОСОБА_4 було поставлено на чергу для виплати грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 на суму 90046,00 грн. за номером 1260. На виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.02.2013 ВП36463915, відкритої за постановою Овруцького районного суду по справі №617/14739/12 від 14.11.2012, управлінням праці та соціального захисту населення збільшено суму компенсації з врахуванням індексу 1.34 за 2009 до 120661,64 грн.

Щодо виплати компенсації зазначено, що Управлінням не здійснювалася виплата коштів згідно рішень суду, оскільки Законами України "Про Державний бюджет України" та кошторисами видатків кошти на виплату допомог та компенсацій згідно рішень суду для управління праці не передбачалися.

Позивачі не погодились із вказаною відмовою та звернулись до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 спадкоємцями якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_2, перебуває у черзі для отримання грошової компенсації за здане, відповідно до статті 35 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи", домоволодіння із грудня 2008 за номером 1260, а особи, які перебувають у зазначеній черзі перед нею не отримали грошову компенсацію (індексацію) за втрачене майно.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 1 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" державна політика в галузі соціального захисту потерпілих від Чорнобильської катастрофи базується, в тому числі, на принципах соціального захисту людей, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до частин 6, 8 статті 4 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" громадяни, які відселяються або самостійно переселяються, користуються компенсаціями, передбаченими цим Законом. Порядок відселення та самостійного переселення визначається Кабінетом Міністрів України.

Пункт 1 частини 1 статті 35 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" передбачає, що компенсація громадянам за втрачене у зв'язку з евакуацією, відселенням або самостійним переселенням відповідно до статті 4 цього Закону майно включає грошову компенсацію у повному розмірі вартості жилих, дачних, садових будинків, гаражів, господарських будівель та споруд, яка здійснюється за цінами, встановленими на момент припинення права власності.

Механізм виплати громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, компенсації за майно, втрачене у зв'язку з їх відселенням або самостійним переселенням відповідно до статті 4 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до 28 листопада 2009 року визначався Положенням про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року за №755, а після 28 листопада 2009 року - Порядком виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2009 року №1243 (Порядок №1243).

Відповідно до пункту 1 Порядку №1243, дія цього Порядку поширюється на громадян, які не отримали зазначену компенсацію на дату набрання чинності постановою, якою затверджено цей Порядок, в тому числі тих громадян, які перебувають на черзі на отримання компенсації.

Згідно з пунктом 5 Порядку №1243, сума компенсації перераховується за рішенням райдержадміністрації (виконавчого органу ради міста обласного значення), що прийнято на підставі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку, відділенням Державного казначейства місця відселення на особистий рахунок переселенця або спадкоємця, відкритий ним у будь-якому банку України, у порядку черговості, встановленої райдержадміністрацією (виконавчим органом ради міста обласного значення) з урахуванням дати реєстрації заяви щодо отримання компенсації в обліковому журналі. Контроль та відповідальність за дотриманням черговості покладається на райдержадміністрацію (виконавчий орган ради міста обласного значення).

Як обґрунтовано зазначає суд першої інстанції, виплата компенсації за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території не обмежена будь-яким терміном чи періодом.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що на виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду у справі №2-а-1670508/08 від 13.10.2008, управлінням праці та соціального захисту населення 16.12.2008 ОСОБА_4 було поставлено на чергу для виплати грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 на суму 90046,00 грн. за номером 1260, а на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.02.2013 ВП36463915, відкритої за постановою Овруцького районного суду по справі №617/14739/12 від 14.11.2012, управлінням праці та соціального захисту населення збільшено суму компенсації з врахуванням індексу 1.34 за 2009 до 120661,64 грн.

Разом з цим, невиплата позивачам компенсації за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території зумовлена не бездіяльністю відповідача, а відсутністю достатніх бюджетних асигнувань на виплату компенсації, що об'єктивно унеможливлює виплату такої компенсації.

Суд зважає на те, що виплата компенсації за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території здійснюється в межах бюджетних асигнувань за бюджетною програмою КПКВК 2501200 "Соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в порядку черговості. Водночас, не передбачено бюджетні призначення для виконання судових рішень про виплату вказаної компенсації.

При цьому, задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_2 призведе до порушення прав осіб, які також мають право на отримання компенсації за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території і знаходяться в черзі перед ОСОБА_4

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Смілянець Е. С. Сушко О.О.