Справа № 810/2959/18
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/2959/18 Суддя (судді) першої інстанції: Василенко Г.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Бєлової Л.В., Безименної Н.В.,

за участю секретаря: Тищенко Н.В.,

розглянувши без фіксування судового засідання технічними засобами в порядку ст. 229 КАС України у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.08.2018 (м. Київ, дата виготовлення повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась з позовом до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому просила суд:

1) визнати неправомірними дії Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо припинення їй пенсійних виплат;

2) зобов'язати Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області поновити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_2 та сплатити заборгованість за період, починаючи з моменту припинення пенсійних виплат, на рахунок відкритий в Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України»;

3) допустити негайне виконання постанови суду в частині присудження виплати ОСОБА_2 пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

Позовні вимоги позивача обґрунтовано тим, що вона є пенсіонером за віком та має статус внутрішньо переміщеної особи. Однак, з 2016 року пенсійним органом припинено виплату належної їй пенсії та в усій формі повідомлено, що припинення пенсії відбулося у зв'язку з тим, що вона не проживає постійно на контрольованій Україною території Донецької області.

На думку позивача такі дії відповідача щодо невиплати їй пенсії є неправомірними та такими, що порушують її право на пенсійне забезпечення.

У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що рішенням Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 15.06.2017 № 49 відмовлено в поновлені пенсії ОСОБА_2, у зв'язку з не підтвердженням факту проживання за адресою: АДРЕСА_1, тому підстави для поновлення виплати пенсії відсутні.

Крім того, згідно відомостей отриманих від Управління соціального захисту населення Броварської міської ради, довідку внутрішньо переміщеної особи від 20.11.2014 № ОСОБА_2 скасовано на підставі пункту 3 статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та згідно інформації Державної прикордонної служби, акту обстеження Управління соціального захисту населення Броварської міської ради від 09.10.2017.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, яким позовні вимоги - задовольнити.

Зокрема, апелянт вказує на те, що у відповідача відсутні будь-які передбачені статтею 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави для припинення виплати пенсії.

Відповідач не скористався своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу.

Особи, які беруть участь в справі в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню.

Згідно з ст. 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_2 є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_3, виданим Єнакіївським МВ УМВС України у Донецькій області 03.07.1997 (а.с. 15-16).

При цьому, ОСОБА_2 перебувала на обліку в Єнакіївському управлінні Пенсійного фонду України та отримувала пенсію за віком, відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с. 18).

Згідно довідки про взяття на облік, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції від 20.11.2014 № , ОСОБА_2 зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за місцем її фактичного проживання/перебування,- у місті Бровари, та взята на облік Броварським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області (а.с. 19).

У відповідності до зворотньої сторони довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції від 20.11.2014 № , термін дії довідки, востаннє, був продовжений з 20.05.2016 по 19.11.2016, згідно відмітки Управління соціального захисту населення Броварської міської ради (а.с. 20).

Однак, оскільки з 2016 року відповідачем припинено виплату належної позивачу пенсії, вказане стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки довідка ОСОБА_2 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції від 20.11.2014 № , скасована рішенням Управління соціального захисту населення Броварської міської ради від 09.10.2017 на підставі інформації, наданої Державної прикордонною службою України та пункту 3 статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», а доказів оскарження вказаного рішення надано не було, відтак підстави для задоволення позову - відсутні.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спеціальним законом, який встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб є Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-VII (далі - Закон № 1706-VII).

Згідно статті 1 Закону № 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

У відповідності до частини першої статті 5 Закону № 1706-VII довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Пунктами 1 та 2 статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 №1207-VIII (далі - Закон №1207-VIII) передбачено, що для громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території, реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на надання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Виплата пенсій громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території і не отримують пенсій та інших соціальних виплат від уповноважених органів Російської Федерації, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05.11.2014 №637 призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». Такі виплати можуть проводитися Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» за письмовими заявами осіб з інвалідністю I групи та осіб, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги, безоплатно з доставкою додому за фактичним місцем проживання/перебування таких осіб з одночасною їх фізичною ідентифікацією для отримання соціальних виплат;

Тобто, для призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам необхідні наступні умови: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку на місця перебування, що підтверджується відповідною довідкою та наявність рахунку в Публічному акціонерному товариством «Державний ощадний банк України».

У відповідності до п. 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 01.10.2014 №509 довідка взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону та абзацом шостим цього пункту.

Довідка, видана до 20 червня 2016 р., яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону.

Таким чином, строк дії довідки про взяття особи на облік як внутрішньо переміщеної особи необмежений. При цьому, нарахування і виплата пенсії особі, не може бути залежна від дії цієї довідки, оскільки право на пенсію гарантовано особі Конституцією України та є єдиним засобом до існування пенсіонера.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону № 1706-VII підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є наявність конкретних обставин, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.

Пунктом 2 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 365 від 08.06.2016 встановлено, що контроль за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) шляхом відвідування не рідше ніж один раз на шість місяців фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, про що складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за формою, встановленою Мінсоцполітики.

Згідно підпункту 2 пункту 12 зазначеного Порядку соціальні виплати припиняються у разі встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 15.06.2017 № 49 на підставі подання Управління соціального захисту населення Броварської міської ради від 15.06.2017 №49 з урахуванням актів обстеження матеріально-побутових умов сім'ї відмовлено у поновленні пенсії ОСОБА_2, оскільки факту проживання за адресою: АДРЕСА_1 не підтверджено (а.с. 32-33).

У відповідності до листа Управління соціального захисту населення Броварської міської ради від 12.10.2017 №01-12/9412 на підставі пункту 3 статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та інформації, наданої Державної прикордонною службою України (від 02.10.2017 №064-31458/0/15-17), акту обстеження управління соціального захисту населення Броварської міської ради від 09.10.2017 скасовано довідку від 20.11.2014 № внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 (а.с. 31).

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи не містять будь-якого акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї як внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування та інформації, наданої Державної прикордонною службою України щодо перетину позивачем державного кордону.

Частиною третьою статті 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 цього Закону №1058 передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Питання виплати пенсій врегульовані статтею 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії є вичерпним.

При цьому, не підтвердження фактичного місця проживання не є передбаченою законом підставою для припинення виплати пенсії, а Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 365 від 08 червня 2016 року є підзаконним нормативно-правовим актом, який обмежує встановлене законодавством право на отримання пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.08.2018 (справа 3243/5476/17).

Таким чином, оскільки позивачу припинено нарахування і виплату пенсії за відсутності законодавчо встановлених підстав, виключний перелік яких наведений у частині першій статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», доказів обстеження матеріально-побутових умов сім'ї як внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування позивача, доказів повернення позивача до покинутого місця постійного проживання та надання внутрішньо переміщеній особі рішення про скасування довідки про взяття позивача на облік як внутрішньо переміщеної особи протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення, матеріали справи не містять, тому наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Пунктом 1 частини першої статті 371 КАС України визначено, що негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції невірно надана правова оцінка обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.08.2018 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо припинення пенсійних виплат ОСОБА_2.

Зобов'язати Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області (, адреса: 07400, м. Бровари, бул. Незалежності, 11) поновити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_2) та сплатити заборгованість за період, починаючи з моменту припинення пенсійних виплат, на рахунок відкритий в Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України».

Допустити негайне виконання постанови суду в частині присудження виплати ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_2) пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 21.01.2019.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: Н.В. Безименна

Л.В. Бєлова