Справа № 0840/2812/18
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2019-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 січня 2019 року м. Дніпросправа № 0840/2812/18

головуючий суддя І інстанції - Конишева О.В.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М. ,

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.08.2018 року у справі № 0840/2812/18 за позовом ОСОБА_2 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, в якому просив:

- визнати противоправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови у здійсненні розрахунку та виплати, ОСОБА_2, компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017 року у справі № 336/2397/17 за період з 03.09.2016 року по день фактичної виплати пенсії, а саме по лютий 2018 року;

- зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя здійснити виплату, ОСОБА_2, компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017 року у справі № 336/2397/17 за період з 03.09.2016 року по день фактичної виплати пенсії, а саме по лютий 2018 у розмірі 5092,04 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15.08.2018 року адміністративний позов було задоволено.

Визнано противоправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови у здійснені розрахунку та виплати, ОСОБА_2, компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017 року у справі № 336/2397/17 за період з 03.09.2016 року по день фактичної виплати пенсії, а саме по лютий 2018 року.

Зобов'язано Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя здійснити виплату ОСОБА_2 компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017 року у справі № 336/2397/17 за період з 03.09.2016 року по день фактичної виплати пенсії, а саме по лютий 2018 року у розмірі 5092,04 грн.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та доплата, починаючи з 03.09.2016 року, була здійснена ним своєчасно, після отримання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017 року та виконана в повному обсязі, тобто після фактичного набуття ОСОБА_2 права на пенсію, внаслідок чого, затримки нарахування та виплати пенсії не було, що в свою чергу виключає наявність вини об'єднаного управління та відповідно застосування ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зауважено, що з огляду на положення КАС України та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845, судові витрати стороні, яка не є суб'єктом владних повноважень, повинні відшкодовуватись з державного бюджету органами Казначейства, а не органами Пенсійного фонду України.

Відзив від позивача на адресу суду не надходив.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, відповідно до ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017 року у справі № 336/2397/17 зобов'язано Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити ОСОБА_2 пенсію на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 03.09.2016 року.

На виконання вказаної постанови суду, відповідачем було проведено перерахунок пенсії позивача та нараховано доплату у розмірі 38 249.55 грн. за період з 03.09.2016 року по 31.01.2018 року.

У лютому 2018 року позивачу фактично виплачено заборгованість з виплати пенсії у розмірі 38 249,55 грн.

У червні 2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою про розрахунок та виплату компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на підставі постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2017 року у справі № 336/2397/17 за період з 03.09.2016 року по день фактичної виплати пенсії, а саме по 01.02.2018 року.

Листом Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 18.06.2018 року № 308/3-1 в задоволенні заяви позивача було відмовлено.

Вказана відмова була обґрунтована тим, що сума нарахованої та сплаченої на виконання судового рішення пенсії носить разовий характер, не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», за порушення строків виплати яких сплачується компенсація.

Не погодившись з вказаною відмовою пенсійного органу, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, у зв'язку із порушенням встановлених строків щомісячних виплат індексації пенсії, має здійснити компенсацію втрати позивачу частини доходів у порядку передбаченому Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», розмір якої становить 5092,04 грн.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 46 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», регламентовано виплату пенсій за минулий час і передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

За статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Зі змісту цієї норми випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов'язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Згадані вище статті 2, 3 цього Закону встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, - один і більше календарних місяців, дається визначення поняття «доходи» для цілей цього Закону, а також порядок обчислення суми компенсації.

Пункти 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ і лише конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

У пункті 4 Порядку прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов'язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому, слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв'язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ та пункті 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов'язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Вказаний правовий висновок також відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 521/940/17, що враховується судом апеляційної інстанції у відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Отже, враховуючи той факт, що позивачу не було вчасно виплачено пенсію за період з 03.09.2016 року по 31.01.2018 року, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо правомірності зобов'язання відповідача провести розрахунок та виплату компенсації по день фактичної виплати пенсії.

Доводи скаржника, що грошові кошти у розмірі 38 249.55 грн. не є доходом в розумінні ст. 2 Закону № 2050-ІІІ, а мають характер одноразової виплати, є безпідставними, оскільки вказані кошти нараховані в результаті перерахунку пенсії та відновлення прав позивача, порушених при виплаті пенсії у меншому розмірі. Тобто, вказана сума є доходом в розумінні ст. 2 Закону № 2050-ІІІ.

При цьому, з оскаржуваного судового рішення вбачається, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зобов'язав відповідача здійснити виплату компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії, у розмірі 5092,04 грн.

Однак, суд апеляційної інстанції зазначає і, на що не звернув увагу суд першої інстанції повністю задовольняючи позовні вимоги, що обов'язок по розрахунку та виплаті компенсації покладається саме на орган, який вчасно не виплатив особі дохід.

Таким чином, при розгляді даної справи, суд не вправі визначати остаточну суму компенсації втрати частини доходу, в свою чергу достатнім та ефективним способом захисту порушеного права позивача в даному випадку є покладення судом обов'язку на відповідача здійснити розрахунок та виплатити позивачу відповідну компенсацію.

Що стосується обґрунтованості стягнення з відповідача сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову, то суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, з огляду на сплату позивачем судового збору при поданні адміністративного позову у розмірі 704.80 грн. та ухвалення судом рішення на його користь, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо стягнення вказаного судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині визначення розміру компенсації, яка підлягає виплаті позивачу, а саме у сумі 5092.04 грн. та зміні, шляхом доповнення абз. 3 резолютивної частини останнього після слова здійснити словами : «розрахунок та».

В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 4 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя - задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.08.2018 року у справі № 0840/2812/18 - скасувати в частині визначення розміру компенсації, яка підлягає виплаті ОСОБА_2, а саме у сумі 5092.04 грн. та в цій частині позову відмовити та змінити, шляхом доповнення абз. 3 резолютивної частини останнього, після слова здійснити, словами: «розрахунок та».

В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.08.2018 року у справі № 0840/2812/18 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає у відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко