Справа № 811/1640/18
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 січня 2019 року м. Дніпросправа № 811/1640/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Дніпро апеляційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року, (суддя суду першої інстанції Пасічник Ю.П.), прийняте в порядку спрощеного провадження в м. Кропивницький, в адміністративній справі №811/1640/18 за позовом суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування наказу,-

в с т а н о в и в :

30.05.2018р. ФОП ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ №1847 від 28.12.2017р. про проведення документальної планової виїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014р. по 31.12.2016р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011р. по 31.12.2016р.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що перевірка та самостійне визначення контролюючим органом сум грошових зобов'язань має бути здійснена не пізніше 1095 днів, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошового зобов'язання, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення-рішення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. Позивач зазначив, що відповідач в порушення законодавчо встановлених обмежень, виніс оскаржуване рішення, яким протиправно визначив період проведення документальної планової виїзної перевірки за період з 01.01.2011р. по 31.12.2016р.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована доводами адміністративного позову.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 28.12.2017р. керівником відповідача видано наказ №1847 "Про проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1." (а.с. 8).

Відповідно до вказаного наказу доручено провести документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014р. по 31.12.2016р., дотримання законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011р. по 31.12.2016р.

Як зазначає відповідач, що не спростовано під час розгляду справи, копія наказу від 28.12.2017 року №1847 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1.» та повідомлення про проведення документальної планової перевірки від 28.12.2017 року №920/10/11-28-13/НОМЕР_1 направлено ФОП ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку 29.12.2017 року та отримано ним особисто 11.01.2018 року.

Направлення Головного управління ДФС у Кіровоградської області від 12.01.2018 року №17 на проведення документальної перевірки та службове посвідчення 16.01.2018 року пред'явлені особисто позивачу.

За результатами перевірки складено акт перевірки від 05.02.2018 року №118/11-28-13-03/НОМЕР_1, та відповідно винесено податкові повідомлення - рішення.

Вважаючи наказ №1847 "Про проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1." протиправним позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний наказ було прийнято відповідачем із дотримання вимог податкового та іншого законодавства, тому підстави для скасування - відсутні.

Суд апеляційної інстанції вирішуючи спір між сторонами виходить із наступного.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Відповідно до п. 77.4 ст. 77 ПК України, право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. (п.77.6 ст. 77 ПК України)

Відповідно до ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Відповідно до приписів п. 81.2 ст. 81 ПК України, у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.

Встановлені обставини справи відчать, що позивачем було допушено посадових осіб відповідача до перевірки. За наслідками проведеної перевірки складено акт від 06.02.2018 року та винесено податкові повідомлення - рішення.

Колегія суддів зазначає, що платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки, зокрема виїзної, щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відтак, з огляду на наведене, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту ухвалення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платників податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 804/1113/16 (К/9901/19326/18), від 30.11.2018 у справі № 808/1641/15 (К/9901/6626/18), від 20.12.2018 року у справі №826/3014/16 (К/9901/27695/18).

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

При цьому, суд першої інстанції дійшовши вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, фактично неповно встановив обставини справи, внаслідок чого мотиви відмови в задоволенні позову не в повній мірі відповідають вимогам матеріального права.

Відповідно до ст. 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови, а апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Керуючись ст. 243,ст. 308,ст. 310,ст. 317,ст. 321 КАС України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року у справі №811/1640/18 - змінити, виклавши його мотивувальну частині в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена 16.01.2019 р.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай