Справа № 0940/1695/18
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року№ 857/4421/18
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Курильця А.Р., Мікули О.І.,

при секретарі судового засідання - Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 Дмитровичана ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 1 листопада 2018 року у справі №0940/1695/18 (суддя Грицюк П.П. м.Івано-Франківськ) за його позовом до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

18.09.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області (далі - Управління) в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ відповідача «Про скасування Декларації про початок будівельних робіт від 03.03.2012 р.№ІФ 9 на об'єкт «індивідуальний житловий будинок» за адресою: АДРЕСА_1, замовник ОСОБА_1» від 18.08.2015 №95 (далі - Наказ, Декларація відповідно); зобов'язати Управління вчинити дії щодо внесення відомостей Декларації до єдиного реєстру отриманих повідомлень про початок підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об'єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, відмов у реєстрації таких декларацій та у видачі таких дозволів і сертифікатів.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 1 листопада 2018 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржив позивач, який із покликанням на порушення норм процесуального права, просить таку скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В доводах апеляційної скарги посилаючись на норми процесуального права вказує, що він був позбавлений права подати заяву про поновлення пропущеного строку в зв'язку з поважною причиною його пропуску, оскільки відповідно до ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження від 21 вересня 2018 року (далі - Ухвала про відкриття провадження) справа мала розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження. Зазначає, що судові повістки, якими суд нібито повідомляв скаржника про розгляд справи, ним не отримані, а повернулись до суду за закінченням встановленого строку зберігання, з цих підстав йому не було відомо про розгляд справи.

Відповідачі відзиву на апеляційну скаргу не подали.

Учасники справи, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено встановлений частиною другою статті 122 КАС строк звернення до адміністративного суду, а тому цей суд дійшов передчасного висновку про можливість відкриття провадження у розглядуваній справі.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального та процесуального права з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 18.09.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління в якому просив скасувати Наказ відповідача від 18.08.2015.

Зі змісту позову видно, що позивач не ставив перед судом питання про поновлення пропущеного строку звернення з таким позовом (а.с.5-26).

Ухвала про відкриття провадження, в якій вказувалось про дату розгляду справи, електронну адресу веб-сайту на якій учасники справи можуть дізнатися інформацію по справі, повістка про дату засідання після відкладення розгляду справи направлялась позивачу судом першої інстанції на його поштову адресу, що наведена у позові (така ж зазначена і в апеляційній скарзі), однак перелічені документи повернулись до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.27-28, 31-35, 56-59).

Підставою постановлення оскаржуваної ухвали стало клопотання відповідача про залишення позову без розгляду в якому йшлося про те, що скаржник був обізнаний про факт існування Наказу ще у листопаді 2015 року. В підтвердження зазначених доводів Управління вказало, що 06.11.2015 ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області відкрито провадження у цивільній справі №344/16191/15-ц, предметом розгляду якої було усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом знесення самочинно збудованого будинку, відповідачем по якій виступав та брав участь у судовому розгляді ОСОБА_1 У позовній заяві, що направлялась скаржнику, по цій цивільній справі, згадувалось про оскаржуваний Наказ, який також був доданий до неї у вигляді додатку. Крім того, відповідачем Наказ позивачу направлявся поштою, однак 28.09.2015 повернувся до відправника із відміткою «за закінченням терміну зберігання»(а.с.38-52).

Вказані обставини свідчать про те, що позивачу ще у листопаді 2015 року було відомо про факт існування Наказу про скасування якого він звернувся до суду лише у вересні 2018 року.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС (в редакції, чинній на час подання позову та постановлення оскаржуваної ухвали) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні за змістом положення викладено в частинах першій та другій статті 99 КАС (в редакції, чинній на час коли у позивача виникло право звернення до суду з позовом (після листопада 2015 року)).

Частиною третьою статті 123 КАС передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Як уже згадувалось вище, про факт існування оскаржуваного Наказу позивачу було відомо ще у листопаді 2015 року. Звертаючись (18.09.2018) до суду з позовом ОСОБА_1 не навів жодних обставин того, чому саме через тривалий проміжок часу ним оскаржується цей Наказ. Крім того, ним у позові не порушувалось перед судом питання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Також причин поважності пропуску строку для звернення до суду з позовом, які б давали апеляційному суду підстави дійти висновку про безпідставність залишення судом першої інстанції позову без розгляду не наведено скаржником і в апеляційній скарзі.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», Європейська Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є джерелом права.

Частиною першою статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Однак, у справі «Мушта проти України» (заява №8863/06) ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та переслідувати легітимну мету, враховуючи розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Позивач мав усі правові підстави для вчасного звернення до суду з відповідним позовом у розумні строки, будь-яких перешкод для реалізації такого права матеріали справи не містять, як і підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Таким чином, ОСОБА_1 подано позовну заяву після закінчення строків, встановлених законодавством, відтак суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги перелічених вище правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 1 листопада 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 21 січня 2019 року.