Справа № 461/7815/18
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/127/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби на рішення Галицького районного суду м. Львова від 15 листопада 2018 року у справі №461/7815/18 (суддя Стрельбицький В.В., м. Львів) за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови,-

встановив:

16 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом Львівської митниці Державної фіскальної служби, в якому просив скасувати постанову у справі про порушення митних правил від 25 вересня 2018 року № 5219/20900/18 за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 470 Митного кодексу (МК) України.

Рішенням від 15 листопада 2018 року Галицький районний суд м. Львова позов задовольнив. Скасував постанову Львівської митниці ДФС у справі №5219/2090/18 від 25.09.2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч.3 ст.470 МК України; провадження у справі №5219/20900/18 від 25.09.2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч.3 ст.470 МК України - закрив; вирішив питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Львівська митниця Державної фіскальної служби оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що при ухваленні судового рішення суд першої інстанції не врахував норм законодавства, зокрема, ч. 1 ст. 460 МК України, відповідно до якої умовами звільнення особи від відповідальності за порушення строку транзиту є аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджуються відповідними документами. Натомість поломка й ремонт транспортного засобу не відносяться до аварії чи обставин непереборної сили та не можуть слугувати підставою звільнення особи від відповідальності за порушення митних правил.

Окрім вказаного, апелянт зазначає, що позивач не виконав вимоги ст. 192 МК України та розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 №657, а саме - не звернувся до найближчого органу доходів і зборів до завершення визначеного митницею строку транзиту про обставини подій, у зв'язку з якими порушено ці строки, та місцезнаходження товарів і транспортних засобів у випадку порушення строку транзиту внаслідок поломки транспортного засобу та його ремонту.

З огляду на викладене, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористався.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив та матеріалами справи підтверджується, що згідно з оскаржуваною постановою ОСОБА_1 18.04.2018 через митний пост «Краковець» Львівської митниці ДФС ввіз на митну територію України автомобіль марки PEUGEOT 5008, р.н.НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2 у митному режимі транзит. Станом на 26.08.2018 року даний транспортний засіб за межі митної території України не вивозився та поміщений в інший митний режим не був.

25 вересня 2018 року заступник начальника Львівської митниці ДФС - начальник управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Скоромний Я.І. виніс постанову у справі про порушення митних правил № 5219/20900/18, якою позивач ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 гривень.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що позивач довів наявність умов, які слугують підставою для звільнення від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, зокрема, наявність обставин, які унеможливлювали вивезення автомобіля за межі митної території України у передбачені ст. 95 МК України строки, а також виконання положень ч.1 ст. 192 МК України щодо повідомлення митного органу по події, що сталися. Натомість посадовою особою, якою вирішувалося питання про притягнення позивача до відповідальності, не було враховано всіх дійсних обставин вчинення вказаного правопорушення.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Статтею 90 МК України визначено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 95 цього Кодексу встановлені строки транзитних перевезень, зокрема, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно із ч. 3 ст. 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст. 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 року №657, факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Аналіз вищевикладених положень свідчить про те, що несправність транспортного засобу може розцінюватися як обставина непереборної сили, що є підставою для звільнення від відповідальності відповідно до ст. 460 МК України. Проте, в такому випадку ця обставина повинна мати належне документальне підтвердження, оскільки з нею закон пов'язує настання юридичних наслідків.

З матеріалів справи апеляційний суд констатує, що позивач не заперечує самого факту перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку транзитного перевезення вантажу, але зазначає, що таке зумовлене обставинами непереборної сили, а саме - несправністю автомобіля, який з 24.04.2018 по 05.09.2018 перебував на ремонті на СТО «ЛЮБЕ» у м. Львові.

Так, приймально-здавальним актом від 23.04.2018, заказом - нарядом від 24.04.2018, рахунком на оплату від 05.09.2018, приймально-здавальним актом від 05.09.2018, довідкою від 05.09.2018 підтверджується проведення ремонтних робіт двигуна транспортного засобу PEUGEOT 5008, р.н.НОМЕР_1 протягом вказаного вище періоду.

Матеріали справи також свідчать про те, що позивач негайно - 26.04.2018 подав до Львівської митниці ДФС повідомлення про неможливість вивезення транспортного засобу за межі митної території України у встановлені строки у зв'язку із поломкою, що спростовує протилежне твердження апелянта про невиконання позивачем обов'язку, передбаченого ч. 1 ст. 192 МК України.

Згідно зі ст. 192 МК України, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний, зокрема, терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи відповідача про відсутність обставин непереборної сили в розумінні статті 192 Митного кодексу України не знаходять свого підтвердження, оскільки контролюючим органом не доведено здатність експлуатації транспортного засобу в зв'язку з його поломкою та можливість вивезти автомобіль позивачем у передбачений Законом термін.

Наведені обставини справи дають суду підстави для висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня така ознака складу порушення митних правил як вина, оскільки його умисел на порушення терміну транзиту чи протиправна необережність щодо дотримання цього строку не встановлені.

Про відсутність умислу та необережності свідчить повідомлення позивачем митниці про поломку транспортного засобу, характер цієї поломки і неможливість транспортування автомобіля.

З огляду на такі обставини, в діях ОСОБА_1 відсутній склад порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України.

Відтак, позивачем доведено належними доказами факт ремонту автомобіля через несправність двигуна і пошкодження кузова; останні повинні розцінюватися як обставини непереборної сили, що є підставою для звільнення від відповідальності відповідно до ст. 460 МК України.

Окремо суд зазначає, що незважаючи на отримання від позивача повідомлення, митний орган не забезпечив прибуття уповноваженого представника для огляду пошкодженого транспортного засобу за місцем його знаходження, як це передбачено розділом 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 № 657 (далі Порядок № 657).

Так, згідно з п. 5 розділу 8 Порядку № 657, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Керівник митного органу, в зоні діяльності якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, або особа, що виконує його обов'язки, після отримання заяви невідкладно організовує проведення огляду території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, за винятком випадків, коли такий огляд проводити недоцільно з урахуванням характеру аварії чи обставин непереборної сили та їх наслідків. Огляд території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, також не проводиться у разі відсутності протягом тривалого часу внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили можливості дістатися до місця пригоди.

За результатами огляду складається акт встановленої форми у трьох примірниках. Один примірник акта вручається особі, відповідальній за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, другий - невідкладно надсилається митному органу, під контролем якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, а третій - залишається у справах митного органу, посадовими особами якого він був складений.

Якщо керівником митного органу, у зоні діяльності якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, або особою, що виконує його обов'язки, після опрацювання заяви з урахуванням характеру аварії чи обставин непереборної сили та їх наслідків прийнято рішення про недоцільність проведення огляду території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, або якщо протягом тривалого часу внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили відсутня можливість дістатися до місця пригоди, особі, що подала заяву про аварію або дію обставин непереборної сили, митним органом невідкладно надається письмове підтвердження факту отримання такої заяви, у якому зазначаються причини непроведення митним органом огляду території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, яке засвідчується підписом керівника цього митного органу або особи, що виконує його обов'язки, та завіряється відбитком печатки митного органу або особистої номерної печатки. Копія такого письмового підтвердження надсилається протягом трьох робочих днів митному органу, під контролем якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили.

Отже, отримавши повідомлення від позивача про несправність автомобіля, митний орган не вживав жодних заходів, спрямованих на огляд транспортного засобу та місця, де він знаходиться.

Виходячи з системного аналізу вказаних норм права, враховуючи належне повідомлення митного органу у встановлений термін, наявність обставин непереборної сили, за яких позивач був позбавлений можливості у визначений МК України строк доставити транспортний засіб за межі митної території України, а також дій з боку позивача, спрямованих на запобігання порушень митних правил, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову.

Висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 10.04.2018 по справі № 357/2754/17.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи в апеляційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 229, 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 322, 325 КАС України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 15 листопада 2018 року у справі №461/7815/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Постанова у повному обсязі складена 21.01.2019.