Справа № 1240/2368/18
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року справа №1240/2368/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Сіваченка І.В., Шишова О.О., при секретарі судового засідання Романченко Г.О., за участю представника відповідача Покровської О.Ю., представника позивача Черпітяк О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року (повний текст складено 05 жовтня 2018 року в м. Сєвєродонецьк) у справі № 1240/2368/18 (суддя І інстанції - Секірська А.Г.) за позовом Головного управління ДФС у Вінницькій області до Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

06 серпня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - Позивач, ГУ ДФС у Вінницькій області) до Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" (далі - Відповідач, ПАТ "Укрінком"), у якому позивач просив суд стягнути кошти за податковим боргом у сумі 110 865, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ПАТ „Укрінком" перебуває на обліку у Калинівській ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області по теперішній час як платник податків за неосновним місцем обліку. Станом на дату звернення до суду ПАТ „Укрінком" не сплатило податковий борг у сумі 110 865 грн 00 коп. Сума боргу виникла в результаті несплати самостійно задекларованих зобов'язань з податку на нерухоме майно, що підтверджується податковими деклараціями та витягом з КОКП. Калинівською ОДПІ ГУ ДФС було надіслано податкову вимогу № 1191-23 від 09.03.2016 в силу вимог п. 95.2 ст.95 Податкового кодексу, стягнення коштів платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Станом на дату звернення до суду податковий борг відповідачем не сплачено.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 1240/2368/18 позов задоволено. Стягнуто кошти з рахунків у банках, що обслуговують платника податків - Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" (, місцезнаходження: 93404, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Сметаніна, б. 3-А), в рахунок погашення податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в загальній сумі 110 865,00 грн (сто десять тисяч вісімсот шістдесят п'ять гривень 00 коп.).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження переходу до ПАТ «Українська інноваційна компанія» прав та обов'язків саме банківської установи - ПАТ «Укрінбанк» згідно із законодавчо встановленою процедурою.

Судом першої інстанції не прийнято до уваги висновки Верховного Суду, викладені при розгляді справи № 910/7828/17, а саме що процедура реорганізації ПАТ "Укрінбанк" в ПАТ "Укрінком" відбулася незаконно, без попереднього погодження із НБУ, тому ПАТ "Укрінком" не набув прав та обов'язків по зобов'язаннях ПАТ "Укрінбанк".

Отже, відповідно до правової позиції Верховного Суду в зазначеній справі заявник апеляційної скарги не може відповідати за зобов'язаннями ПАТ "Укрінбанк", тобто не є належним відповідачем по справі в розумінні ст. 48 КАС України.

Ухвалою Верховного Суду від 02.05.2018 по справі № 910/8117/17 зазначену справу передано на перегляд об'єднаною палатою Верховного Суду.

Як свідчить згадана вище ухвала об'єднаної палати Верховного Суду, підставою для передачі справи № 910/8117/17 на її розгляд була необхідність відступлення від висновку про застосування норм матеріального права щодо інституту правонаступництва, викладеного у раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у справі № 910/7828/17 в розрізі питання правонаступництва відповідачем ПАТ "Укрінком" прав і обов'язків ПАТ "Укрінбанк".

Аналіз судових рішень Верховного Суду, на думку відповідача, свідчить про беззаперечний та однозначний висновок Верховного Суду про те, що правонаступництво ПАТ "Укр/ін/ком" і ПАТ "Українська інноваційна компанія" прав та обов'язків ПАТ "Укрінбанк" без дотримання відповідної процедури є помилковим і таким, шо не відповідає положенням чинного законодавства. Окрім того, відсутні будь-які докази на підтвердження переходу до ПАТ "Українська інноваційна компанія" прав та обов'язків саме банківської установи - ПАТ "Укрінбанк" згідно із законодавчо встановленою процедурою.

Зазначені вище обставини спростовують доводи позивача ГУ ДФС у Вінницькій області про наявність у нього на час звернення до суду правових підстав для стягнення податкового боргу, який виник станом на 30.01.2016 у банківської установи ПАТ "Укрінбанк", стосовно якої, за інформацією, викладеною Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на офіційному сайті, запроваджено процедуру ліквідації, поза межами порядку щодо стягнення заборгованості колишніх вкладників банку в ліквідаційній процедурі банку, встановленого законами України "Про банки і банківську діяльність" та "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Виходячи з наведеного вище, відповідач вважає, що адміністративний позов ГУ ДФС у Вінницькій області до Публічного акціонерного товариства "УКР/ІН/КОМ" про стягнення податкового боргу в сумі 110 865,00 грн задоволенню не підлягає, оскільки ПАТ "Укр/ін/ком" є неналежним відповідачем по справі в розумінні ст. 48 КАС України.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, проти чого заперечував представник позивача наголошуючи на законності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанцій встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" (скорочене найменування - ПАТ "Укр/ін/ком") () зареєстроване у якості юридичної особи Сєвєродонецькою міською радою 02.10.1991, 08.04.2005 за № 0007396 (арк. спр. 41-54).

Перебуває на обліку в Калинівській об'єднаній державній податковій інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області як платник податків за неосновним місцем обліку, що підтверджується ідентифікаційними даними, наданими позивачем (арк.спр. 16-22).

Станом на дату звернення позивача із позовом до суду за ПАТ "Укр/ін/ком" рахується податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в загальному розмірі 110 865,00 грн, що підтверджується витягами з інтегрованої картки платника ПАТ "Українська інноваційна компанія" (арк. спр. 7, 23, 29).

ПАТ "Український інноваційний банк" 23.02.2015 до контролюючого органу було подано податкову декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2015 рік, в якій визначено річну суму податку на нерухоме майно, яка підлягає сплаті за 2015 рік у сумі 139337,98 грн (арк. спр. 24-25).

ПАТ "Укрінком" 11.02.2017 до контролюючого органу було подано податкову декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік, в якій визначено річну суму податку на нерухоме майно, яка підлягає сплаті за 2017 рік у сумі 73215,36 грн (арк. спр. 27-28).

ПАТ "Українська інноваційна компанія" 19.02.2018 до контролюючого органу було подано податкову декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік, в якій визначено річну суму податку на нерухоме майно, яка підлягає сплаті за 2018 рік у сумі 11264,40 грн (арк. спр. 30-31).

З метою погашення податкового боргу відповідно до вимог п. 95.2 статті 95 Податкового кодексу, боржнику було направлено податкову вимогу № 1191-23 від 09 березня 2016 року, яка отримана уповноваженою особою відповідача 18.03.2018 (арк.спр. 32).

Податкова вимога контролюючого органу, в випадках встановлених законодавством України не відкликалися та судом не скасовувались.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України, який набрав чинності з 01 січня 2011 року.

Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України є обов'язком платника податку подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням податків і зборів.

Платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України).

Згідно з підпунктом 266.7.5 пункту 266.7 статті 266 ПК України платники податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об'єкта/об'єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Підпунктом 266.9.1 пункту 266.9 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що податок сплачується за місцем розташування об'єкта/об'єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

Податкове зобов'язання за звітний рік з податку сплачується юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації (підпункт б) підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Пунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податку зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України до прав контролюючих органів входить звернення до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За правилами, визначеними пунктом 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

З метою погашення податкового боргу податковим органом направлено відповідачу податкову вимогу від 09.03.2016 форми Ю № 1191-23 (арк. спр. 32), яка отримана уповноваженою особою платника, не оскаржена і є чинною.

Спірні правовідносини виникли внаслідок несплати платником самостійно визначених у податкових декларація сум податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту 20.1.34. пункту 20.1. статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Законом України від 21.12.2016 № 1797-VIII Про внесення змін до Податкового кодексу щодо покращення інвестиційного клімату в Україні доповнено ПК України статтею 19-3 та викладено в новій редакції підпункту 19.1.1 пункту 19.1 статті 19, якими визначено перелік функцій державний податкових інспекцій, а функції контрольно-перевірочної роботи закріплено виключно за контролюючими органами обласного та центрального рівнів.

Згідно пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до пункту 95.3 статті 95 ПК України, стягнення коштів т рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

У зв'язку з несплатою самостійно узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, у відповідача утворилася заборгованість у загальному розмірі 110 865,00 грн, що підтверджується витягом з інтегрованої картки платника податків (арк. спр. 23,26,29, 64-67), довідкою про суму податкового боргу (арк. спр. 7).

Судом першої інстанції встановленно, що за відповідачем дійсно існує податковий борг у зазначеній сумі, про яку він повідомлений, яка ним не оспорена, до теперішнього часу не сплачена.

Стосовно доводів представника відповідача щодо дефектного правонаступництва ПАТ "УКР/ІН/КОМ" ПАТ "УКРІНБАНК" з посиланням на висновки Верховного Суду у справі № 910/7828/17, суд першої інстанції зазначив наступне.

У пункті 6.11 постанови Об'єднаної палати Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 910/8117/18 зроблено такий висновок: "Ураховуючи зазначені положення законодавства, за установлених судами обставин про здійснення дій щодо реєстрації нової редакції статуту ПАТ "Укрінбанк", зміни назви на ПАТ "Укрінком", а в подальшому на ПАТ "Українська інноваційна компанія", зміни місцезнаходження товариства та видалення певних видів товариства на підставі рішень позачергових загальних зборів акціонерів, висновок судів попередніх інстанцій про правонаступництво ПАТ "Укрінком" і ПАТ "Українська інноваційна компанія" ПАТ "Укрінбанк" без дотримання відповідної процедури є помилковим, і таким, що не відповідає положенням чинного законодавства.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження переходу до ПАТ "Українська інноваційна компанія" прав та обов'язків саме банківської установи - ПАТ "Укрінбанк" згідно із законодавчо встановленою процедурою. Водночас залишення позивачем у цьому випадку ідентифікаційного коду юридичної особи (05839888), який було присвоєно ПАТ "Укрінбанк", суперечить наведеному вище".

Відповідно до частини п'ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд першої інстанції зазначив, що предметом спору у справі № 910/8117/18 є вимога ПАТ "Українська інноваційна компанія" про стягнення з ПрАТ "Оболонь" заборгованості за кредитним договором від 03.05.2017 № 14/07 (зі змінами та доповненнями) про відкриття мультивалютної кредитної лінії, про що зазначено у п.4.8 постанови від 03.08.2018.

У пунктах 6.12 постанови від 03.08.2018 наведено, що "..зазначені обставини спростовують доводи позивача про наявність у нього на час звернення з позовом до суду правових підстав для стягнення заборгованості за спірним кредитним договором, укладеним банківською установою - ПАТ "Укрінбанк", стосовно якої, за інформацією, викладеною Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на офіційному сайті (http://www.fg.gov.ua), запроваджено процедуру ліквідації, поза межами порядку щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку, встановленого законами України "Про банки і банківську діяльність" та "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". 6.13. Зважаючи на викладене, об'єднана палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступлення від висновку Верховного Суду, наведеного у постанові від 14.02.2018 у справі № 910/7828/17, стосовно того, що виключення кредитною установою зі своєї назви слова "банк" та із переліку видів діяльності банківської діяльності без дотримання процедури, передбаченої статтями 2, 16, 26, 28, 46, 78 Закону України "Про банки і банківську діяльність", не дає підстав вважати її правонаступником кредитної установи (банку)".

Тобто, Верховним Судом зроблено висновок щодо дефектного правонаступництва ПАТ "Укрінком" і ПАТ "Українська інноваційна компанія" ПАТ "Укрінбанк" при розгляді спору, що виник з приводу стягнення з ПрАТ "Оболонь" заборгованості за кредитним договором, тобто правовідносини були пов'язані саме з банківською діяльністю ПАТ "Укрінбанк" та наявністю у юридичної особи ПАТ "Українська інноваційна компанія" правових підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним банківської установою.

Разом з тим, предметом спору у справі, що розглядається, є стягнення податкового боргу з платника податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який виник внаслідок несплати юридичною особою самостійно визначених у податкових деклараціях зобов'язань.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 03.10.2018 за № (станом на дату розгляду справи) Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія", ПАТ "Укр/ін/ком", ідентифікаційний код юридичної особи 05839888, зареєстровано як юридична особа, 24.11.2016 за № 2038947 та 29.03.2017 за № 5004456 внесено записи щодо державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи - зміна повного найменування, зміна скороченого найменування, зміна місцезнаходження (арк.спр.151-164).

Відповідно до підпункту 1.1 статті 1 Статуту Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" (нова редакція), затвердженого рішенням позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ "Укрінком" протокол № 6 від 28.03.2017, Публічне акціонерне товариства "Українська інноваційна компанія" (далі - Товариство) продовжує свою діяльність на підставі цього Статуту шляхом зміни найменування з Публічного акціонерного товариства "Укрінком", перереєстрованого приватним нотаріусом Сазоновою О.М. 13.07.2016, № запису 6038947, ідентифікаційний код суб'єкта підприємницької діяльності в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 05839888, на Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія", яке є набувачем всіх прав та обов'язків Пубілчного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" та Публічного акціонерного товариства "Укрінком" (арк.спр. 165-177).

Пунктом 3.1 Статуту визначено, що Товариство набуло статусу юридичної особи з моменту його державної реєстрації у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

При цьому, відповідно до частин першої, четвертої статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", якою визначається статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Суд зазначає, що податкові декларації у 2015, 2017 та 2018 рока подавалися до контролюючого органу ПАТ "Український інноваційний банк", ПАТ "Укрінком" та ПАТ "Українська інноваційна компанія", станом на теперішній час ПАТ "Українська інноваційна компанія" є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно відомостей та документів, що містяться в Єдиному державному реєстрі, ПАТ "Українська інноваційна компанія" є юридичною особою - правонаступником ПАТ "Український інноваційний банк", і відповідно до положень статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" зазначені відомості та документи є достовірними.

Крім того, в Єдиному державному реєстрі відсутні записи щодо внесення змін до установчих документів після 29.03.2017 (Статут у новій редакції затверджено 28.03.2017), тому у межах спірних правовідносин, які виникли у сфері справляння податків, зборів та обов'язкових платежів, належним відповідачем є саме ПАТ "Українська інноваційна компанія" як юридична особа - платник податку. При цьому, на думку суду, відсутні підстави для застосування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 03.08.2018 у справі № 910/8117/18, щодо дефектного правонаступництва у сфері правовідносин, що пов'язані саме зі специфічною банківською діяльністю ПАТ "Український інноваційний банк".

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що слід задовольнити.

При викладених обставинах, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позову.

Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

До апеляційної скарги у якості додаткових доказів надано копію договорії купівлі -продажу від 18.05.2017, 07.07.2017, уточнюючу декларацію за 2017, подана 11.09.2018 та квитанції № 2 про прийняття уточнюючої деклараці.

Колегія суддів не приймає до уваги зазначені докази з огляду на те, що передставником відповідача не надано суду доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Крім того, представник відповідача, пояснив, що вона не приймала участь у підготовці срави до розгляду судом першої інстанції, відзив на позовну заяву не писала. Зазначені обставини не можна вважати об'єктивними причинами неможливості подання вищезазначених доказів до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від відповідача.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 1240/2368/18 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 1240/2368/18 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 22 січня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий А.А. Блохін

Судді І.В. Сіваченко

О.О. Шишов