Справа № 810/1810/17
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/1810/17 Головуючий у І інстанції - Кушнова А.О.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.,

при секретарі: Андрієнко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТАПОЛІС» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТАПОЛІС» до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІТАПОЛІС» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, в якому просило визнати незаконним та скасувати рішення Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 11 жовтня 2016 року № 6230/10/10-13-11-02-10; зобов'язати Києво-Святошинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Київській області прийняти подані Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІТАПОЛІС» копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за податковий період календарний місяць вересень 2016 року, з включенням відомостей з них до облікових даних щодо цього товариства у інформаційних базах даних ДФС України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Позивач зазначив про те, що рішенням Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області № 6230/10/10-13-11-02-10 від 11.10.2016 року Позивачу було відмовлено у прийнятті копій записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за вересень 2016 року, які були надані позивачем контролюючому органу на підставі того, що Податковим кодексом України не встановлено обов'язку платника податків з 01 січня 2015 року подавати реєстри виданих та отриманих податкових накладних до контролюючого органу.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвали нове судове рішення про задоволення позову повністю.

В апеляційній скарзі Позивач не погоджується з рішенням суду першої інстанції, та посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Позивач зазначає, що рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року прийняте в результаті бездіяльності суду першої інстанції з метою легалізації очевидно незаконного рішення суб'єкта владних повноважень. Відповідно, оскаржуване рішення постановлене всупереч цілям та завданням адміністративного судочинства має бути переглянуто і скасовано вищестоящим судом.

Відповідачем відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІТАПОЛІС» (ідентифікаційний код 34439389, місцезнаходження: 08152, Київська обл., Києво-Святошинський р-н., м. Боярка, Територія Технікуму, буд.16) 25 червня 2006 року зареєстровано як юридична особа, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 10 січня 2018 року № (т. 2, а.с. 27-30).

02 червня 2006 року Позивач був зареєстрований як платник податку на додану вартість, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію платника податку на додану вартість № 13856976 від 02 червня 2006 року (т. 2, а.с. 26).

07 жовтня 2016 року Позивач звернувся до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області із листом № 251/16 про подачу Відповідачу в електронній формі копій записів у Реєстрах виданих та отриманих податкових накладних позивача в електронному вигляді за звітний податковий період вересень 2016 року, до якого в електронному вигляді було додано копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних позивача за звітний податковий період вересень 2016 року (т. 1, а.с. 64).

Києво-Святошинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області листом № 6230/10/10-13-11-02-10 від 11 жовтня 2016 року відмовила у прийнятті поданих позивачем копій записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за звітний податковий період вересень 2016 року.

Так, у вказаному листі Відповідачем було зазначено про те, що починаючи з січня 2015 року реєстр виданих та отриманих податкових накладних (за формою "J1201508") до контролюючого органу не подається (т. 1, а.с. 65).

Не погодившись з вказаним рішенням Відповідача, Позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання його незаконним та скасування та зобов'язання вчинити певні дії.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що починаючи з 1 січня 2015 року платники податків не зобов'язані подавати контролюючому органу копії записів у Реєстрах виданих та отриманих податкових накладних, оскільки такий обов'язок не передбачений Податковим кодексом України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п. 201.15 ст. 201 Податкового кодексу України в редакції до 01.01.2015 року платник податку повинен був вести реєстри виданих та отриманих податкових накладних в електронному вигляді та щомісячно подавати до контролюючого органу копії записів у них.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VIII, який набрав чинності з 01.01.2015 року, внесено зміни до положень Податкового кодексу України, у тому числі і до п. 201.15 ст. 201 Податкового кодексу України.

Так, зокрема, з 01.01.2015 року відповідно до п. 201.15 ст. 201 Податкового кодексу України зведені результати обліку операцій з постачання та придбання товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню, а також які не є об'єктами оподаткування та звільнені від оподаткування згідно з розділом V Кодексу, відображаються платником податку в податкових деклараціях.

Згідно з п. 201.15 ст. 201 Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних відносин) зведені результати такого обліку відображаються в податкових деклараціях, форма яких встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення законодавства, суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про те, що з 01.01.2015 року Податковим кодексом України не передбачено обов'язку платників податків подавати контролюючим органам копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за відповідний звітний період, з чим погоджується колегія суддів.

Щодо посилання Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТАПОЛІС» про те, що обов'язок платника податків подавати до податкового органу копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних передбачений Порядком ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 958 від 22.09.2014 року, що прийнятий на виконання положень Податкового кодексу України, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до п.1 Розділу І Порядку ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 958 від 22.09.2014 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2014 року за № 1228/26005 (далі - Порядок № 958, який був чинний на моменті виникнення спірних відносин) реєстр є формою для запису (реєстрації) виданих та отриманих податкових накладних.

Пунктом 2 Розділу І Порядку № 958 встановлено, що реєстр ведеться особами, зареєстрованими як платники податку на додану вартість.

Згідно з п. 3 Розділу І Порядку № 958 реєстр ведеться в електронному вигляді у затвердженому форматі та за власним бажанням платника у паперовому вигляді.

Усі графи Реєстру, що мають вартісні показники, заповнюються в гривнях з копійками.

Платники податку щомісяця в строки, передбачені для подання податкової звітності (календарний місяць), у тому числі ті платники податку, для яких встановлено звітний податковий період - квартал, подають контролюючому органу копії записів у Реєстрах за такий період в електронному вигляді. Копії записів у Реєстрах подаються за допомогою телекомунікаційних мереж загального користування з використанням надійних засобів електронного цифрового підпису (за умови отримання їх у визначеному законодавством України порядку) у затвердженому форматі.

Особа, яка реєструється як платник податку з іншого дня, ніж перший день календарного місяця, і першим звітним (податковим) періодом якої є період, що розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця, має надати до контролюючого органу окремо копії записів у Реєстрах за місяць, у якому відбулась реєстрація платником податку, та окремо за місяць, що настає за місяцем реєстрації.

Тобто, Порядком № 958 дійсно передбачено обов'язок платників податків подавати до податкового органу копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних.

Суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що положеннями Податкового кодексу України не передбачено обов'язку платників податків подавати контролюючому органу разом з податковою звітністю копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за відповідний звітний період, з чим погоджується також колегія суддів.

Вказана конкуренція норм має розв'язуватися за загальнотеоретичними правилами вирішення колізій, а саме: ієрархічні колізії при суперечності правових норм підлягають подоланню шляхом застосування колізійного принципу lex superior derogat inferiori (лат. "вищий за силою закон відміняє закон, нижчий за силою").

Колізійний принцип lex superior ґрунтується на закономірностях побудови ієрархічної системи законодавства та принципі законності, який, у тому числі, передбачає, що норми акта нижчестоящого органу не повинні суперечити нормам акта вищестоящого органу, а отже, у випадку колізії саме норма акта вищестоящого органу і повинна бути застосована. Таким чином, колізійний принцип lex superior варто розглядати як конкретизацію принципу законності в правозастосовній сфері.

Крім того, в наказі Міністерства фінансів України № 958 від 22.09.2014 року чітко вказано, що він прийнятий відповідно до пункту 201.15 статті 201 розділу V Податкового кодексу України, редакція якого станом на 22.09.2014 року передбачала обов'язок платника податків подавати контролюючому органу копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за звітний період в електронному вигляді.

Зміна редакції Податкового кодексу України та звільнення внаслідок цього платників податків від обов'язку подавати контролюючому органу копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних нівелює такий обов'язок, визначений у підзаконному правовому акті, а саме - Порядку № 958.

У той же час, вказаний висновок суду відповідає приписам пункту 5.2 статті 5 Податкового кодексу України, в якому передбачено, що у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Пунктом 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України визначено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Таким чином, наведене свідчить про те, що права та обов'язки як податкових органів, так і платників податків встановлюються виключно Податковим кодексом України.

Податковий кодекс України не містить положень, які б надавали можливість в межах інших нормативно-правових актів встановлювати додаткові права та обов'язки для платників податків, які не передбачені в цьому Кодексі.

Крім того, суд першої інстанції обгрунтовано звернув увагу, що відповідно до пункту 9 розділу II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року № 71 -VIII Кабінет Міністрів України було зобов'язано протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та забезпечити перегляд та приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади своїх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом, з чим погоджується колегія суддів.

Отже, вказані обставини свідчать про те, що норми Порядку ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 958 від 22.09.2014 року, повинні бути узгоджені з нормами Податкового кодексу України.

Крім того, після змін до Податкового кодексу України та зміни процедури щодо подання звітності з податку на додану вартість та реєстрації податкових накладних, законодавцем знято з платників податків обов'язок щодо подання контролюючому органу копій записів у Реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за такий період в електронному вигляді.

Відповідно до пункту 5.2 статті 5 Податкового кодексу України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Тобто, положення наказу Міністерства фінансів України № 958 від 22 вересня 2014 року суперечать положенням статті 201 Податкового кодексу в редакції, чинній з 1 січня 2015 року.

Виходячи з положень статті 5 Податкового кодексу України в даному випадку необхідно використовувати положення Податкового кодексу України.

При цьому, необхідність застосування положень Податкового кодексу України також обумовлена правилами застосування правового акту, який має вищу юридичну силу за положеннями частини третьої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлені джерела права, які застосовуються судом.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що оскільки Податковим кодексом України не передбачено обов'язку контролюючих органів по включенню відомостей з поданих платником податків копій записів у Реєстрах виданих та отриманих податкових накладних до облікових даних такого платника податків до інформаційних баз даних Державної фіскальної служби України, відсутні правові підстави для спонукання відповідача вчинити дії, не передбачені цим Кодексом.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 15 травня 2018 року (справа № 810/1613/17) та від 26.06.2018 року (справа № 810/2984/16).

Крім цього, передумовою задоволення позову про спонукання Відповідача вчинити певні дії є або наявність обов'язку суб'єкта владних повноважень вчинити такі дії, від здійснення чого він ухиляється, або факт об'єктивного порушення права позивача внаслідок невчинення таких дій, підтверджений належними доказами.

ТОВ «ВІТАПОЛІС» не було надано належних та допустимих доказів, які обґрунтовують його позицію щодо наявності обов'язку подавати контролюючому органу копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за відповідний звітний період.

Щодо посилання ТОВ «ВІТАПОЛІС» на те, що Києво-Святошинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області у розумінні вимог п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України не є контролюючим органом, оскільки повноваження, організація та порядок діяльності податкового органу визначені не законом, а підзаконним нормативно-правовим актом, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 року № 236, якою затверджено Положення про Державну фіскальну службу України, а тому неприйняття відповідачем копій записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за податковий період календарний місяць вересень 2016 року є протиправним, колегія суддів зазначає таке.

Так, відповідно до п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Функції контролюючих органів визначені у ст.19-1 Податкового кодексу України.

За приписами пункту 1 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 року № 236 (далі - Положення № 236), Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

Згідно з пунктом 7 вказаного Положення ДФС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. ДФС та її територіальні органи є органами доходів і зборів.

При цьому, наказом Державної фіскальної служби України від 13.04.2016 року № 314 затверджено Положення про Києво-Святошинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Київській області, відповідно до якого Києво-Святошинська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області є територіальним органом Державної фіскальної служби України, який підпорядкований ДФС та Головному управлінню ДФС у Київській області (т. 2, а.с. 41-46).

ОДПІ забезпечує реалізацію повноважень ДФС на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що Державна фіскальна служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, що наділяє територіальні органи, у т.ч. Києво-Святошинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Київській області на прийняття у порядку статті 49 Податкового кодексу України податкової звітності платників податків, з чим погоджується колегія суддів.

Крім того, Податковий кодекс України містить ряд окремих норм, які визначають функції як контролюючого органу, так і окремо функції державних податкових інспекцій, а тому, доводи Позивача щодо відсутності у ДФС України та її територіальних органів статусу контролюючих органів є помилковими.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Києво-Святошинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київські області було правомірно відмовлено ТОВ «ВІТАПОЛІС» у прийнятті копій записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за вересень 2016 року.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТАПОЛІС», викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТАПОЛІС» залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст складено 21.01.2019 року.