Справа № 821/722/18
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2019 р.м.ОдесаСправа № 821/722/18

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Хом'якова В.В.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Стас Л.В..

суддів: Турецької І.О., Шеметенко Л.П.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про зобов'язання врахувати суму компенсації за невикористану відпустку при обчисленні розміру пенсії державного службовця, провести перерахунок та виплату пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

17 квітня 2018 року позивач, ОСОБА_2, звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просив зобов'язати відповідача врахувати суму компенсації за невикористану відпустку у розмірі 19626,79 грн. при обчисленні пенсії, дорахувати розраховану суму до пенсії та виплатити недоплату до пенсії з 01.11.2017 року.

В обґрунтування позову посилався на те, що внаслідок порушення пенсійним органом Законів України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV, «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 07.08.2010 р. № 2474-VI, «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII, Постанови КМУ № 1170 від 22.12.2010 року «Про затвердження переліку видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та Постанови КМУ № 622 від 14.09.2016 р. «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», розмір його пенсії є значно меншим.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 23 травня 2018 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити у справі нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив про те, що компенсація за невикористану відпустку має бути врахована до складу виплат (доходу) з яких обчислюється розмір пенсії, оскільки роботодавцем сплачений з цієї суми єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, і до спірних правовідносин мають бути застосовані спеціальні норми, зокрема ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV, ст. 7 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 07.08.2010 р. № 2474-VI, Закону Украйни «Про оплату праці» від 24.03.1995 р. № 108/95-ВР.

У відзиві на апеляційну скаргу, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, послалось на безпідставність доводів апеляційної скарги, на дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та на відповідність висновків суду першої інстанції правовій позиції Верховного Суду, вкладеній у справах у подібних правовідносинах.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 до 30.10.2017 р. отримував пенсію по інвалідності як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, а з 01.11.2017 р, відповідно до його заяви - призначена пенсія як державному службовцю по досягненню граничного терміну перебування на державній службі 65 років згідно із Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII (а.с. 41, 42).

До заяви про призначення пенсії ОСОБА_2 надав довідки, видані головним управлінням Держпраці у Херсонській області (роботодавцем):

- від 01.11.2017 № 06-16/2430 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця станом на листопад 2017 року (а.с. 43) (посадовий оклад - 5300,00 грн.; надбавка за 5 ранг - 600,00 грн.; надбавка за вислугу років за 14 років - 2226,00 грн.);

- від 01.11.2017 № 06-16/2429 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) (а.с. 8, 44) за період з 01.05.2016 по 30.10.2017. В графі «Надбавка за інтенсивність праці» зазначена загальна сума 37691,44 грн., в графі «Премія місячна» - загальна сума 55057,46 грн., в графі «Інші виплати (матеріальна допомога, премії, нараховані за період, що перевищує календарний місяць) вказані суми: за лютий 2017 року - 11047,00 грн. (матеріальна допомога на оздоровлення за період з 01.01.2017 р. по 30.10.2017); за липень 2017 року - 15677,60 грн. (матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за період з 01.01.2017 р. по 30.10.2017 р.). Також за жовтень 2017 року вказана компенсація за невикористану щорічну відпустку в сумі 19626,79 грн. Дана компенсація нарахована та виплачена за невикористані основну частину щорічної основної відпустки за період роботи з 28.10.2015 р. по 27.10.2016 р. у кількості 6 днів, щорічну основну відпустку за період роботи з 28.10.2016 р. по 27.10.2017 р. у кількості 30 календарних днів, щорічні додаткові оплачувані відпустки за період роботи з 28.10.2015 р. по 27.10.2016 р. у кількості 9 календарних днів, за період з 28.10.2016 р. по 27.10.2017 р. у кількості 9 календарних днів (а.с. 78).

ОСОБА_2 призначена пенсія розміром 9479 грн. 88 коп. із розрахунку 60 % від заробітку (а.с. 41). При обчисленні пенсії враховані суми матеріальної допомоги на оздоровлення 11047 грн., матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань 15677 грн. 60 коп. Проте компенсація за невикористану щорічну відпустку не врахована при обчисленні пенсії.

19 березня 2018 року ОСОБА_2 звернувся з офіційним запитом на отримання публічної інформації до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просив врахувати компенсацію за невикористану відпустку при обчисленні пенсії (а.с. 10).

Листом від 02.04.2018 р. №176/111-99-1 Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повідомлено ОСОБА_2 про те, що врахування компенсації за невикористану відпустку в заробіток для обчислення пенсії Постановою КМУ від 14.09.2016 р. № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» не передбачено, тому зазначена виплата не врахована при обчисленні пенсії.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що грошова компенсація за невикористану відпустку при звільненні не підлягає врахуванню до складу заробітної плати, для обчислення пенсії, оскільки не входить до системи оплати праці державних службовців згідно із Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. №°2723-ХІІ, з якої обраховується пенсія, а має інше правове призначення - є одноразовою виплатою, відноситься до разових платежів, не пов'язана з виконанням позивачем своїх службових обов'язків і має компенсаційний характер, пов'язаний, як правило, із фактом звільнення працівника.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, пов'язані з включенням грошової компенсації за невикористану відпустку при звільненні до складу заробітної плати (доходів) для обчислення пенсії.

01.05.2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 року.

Відповідно до п.п. 3 п. 2, п. 10, п. 12 Розділу XI «Перехідні та прикінцеві положення» Закону України № 889-VIII «Про державну службу», втратив чинність Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3732-XII, крім статті 37 цього закону, яка застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону України № 889-VIII «Про державну службу».

Згідно з п. 10 розділу XI Закону України № 889-VIII «Про державну службу» Державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до п. 12 розділу XI Закону України № 889-VIII «Про державну службу» ля осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3732-XII, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції та відхиляючи доводи апеляційної скарги стосовно врахування до заробітної плати (доходу) з якого обчислюється пенсії компенсації за невикористані дні відпустки, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 р. № 108/95-ВР, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 р. № 108/95-ВР визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України № 889-VIII «Про державну службу», заробітна плата державного службовця складається з:

1) посадового окладу;

2) надбавки за вислугу років;

3) надбавки за ранг державного службовця;

4) виплати за додаткове навантаження у зв'язку з виконанням обов'язків тимчасово відсутнього державного службовця у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця;

5) виплати за додаткове навантаження у зв'язку з виконанням обов'язків за вакантною посадою державної служби за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою;

6) премії (у разі встановлення).

Державні гарантії права на відпустки, визначення умов, тривалості і порядку надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров'я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи встановлені Законом України «Про відпустки» від 15.11.1996 року № 504/96-ВР.

Відповідно до с. 2 Закону України «Про відпустки» право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство). Право на відпустки забезпечується: гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом; забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених статтею 24 цього Закону.

Стаття 24 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 року № 504/96-ВР гарантує, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. За бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. При цьому тривалість наданої працівникові щорічної та додаткових відпусток не повинна бути менше ніж 24 календарних дні.

Стаття 50 Закону України № 889-VIII «Про державну службу» не містить положень про включення до заробітної плати державного службовця такої виплати, як компенсація за невикористані дні відпустки при звільненні. Правові підстави для її виплати встановлені статтею 24 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 року № 504/96-ВР, які пов'язані зі звільненням особи зі служби.

Отже, грошова компенсація за невикористані дні відпустки є одноразовою виплатою, яка, хоча і включається до фонду заробітної плати (додаткового), проте є виплатою за невідпрацьований час (п.2.2.12 Інструкції зі статистики заробітної плати), тобто має іншу правову природу - відноситься до разових платежів; не пов'язана з виконанням позивачем своїх службових обов'язків і має компенсаційний характер, пов'язаний, як правило, із фактом звільнення працівника.

Таким чином, грошова компенсація за невикористану відпустку при звільненні не входить до системи оплати праці державних службовців згідно із Законом України № 889-VIII «Про державну службу», та як наслідок, відповідно до п. 4 Порядку призначення пенсії деяким категоріями осіб, затвердженого Постановою КМУ № 622 від 14.06.2016 року, не входить до системи оплати праці державних службовців з якої обраховується пенсія, оскільки має інше правове призначення.

Зазначені висновки суду першої інстанції, з якими погоджується колегія суддів, відповідають правовій позиції в аналогічних правовідносинах, яка викладена у постановах Верховного Суду від 01.03.2018 р. у справі № 348/1408/17, від 27.03.2018 р. у справі № 607/3635/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів не вбачає підстав, за наявності яких можливо відступити від правової позиції Верховного Суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні.

При цьому колегія суддів зазначає. що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Колегія суддів визнає, що суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про зобов'язання врахувати суму компенсації за невикористану відпустку при обчисленні розміру пенсії державного службовця, провести перерахунок та виплату пенсії - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 17.01.2019 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Турецька І.О. Шеметенко Л.П.