Справа № 442/8034/17
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/2785/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О.І.,

суддів - Качмара В.Я., Курильця А.Р.,

з участю секретаря судового засідання - Федчук М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 вересня 2018 року у справі № 442/8034/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дрогобицької міської ради Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення, -

суддя в 1-й інстанції - Кучаковський Ю.С.,

час ухвалення рішення - 04.09.2018 року, 10:58 год,

місце ухвалення рішення - м. Дрогобич,

дата складання повного тексту рішення - 13.09.2018 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Дрогобицької міської ради Львівської області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Дрогобицької міської ради від 03 жовтня 2017 року № 871 «Про затвердження «Положення про порядок виділення громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва у відведеному кварталі забудови відповідно до Детального плану території в районі АДРЕСА_1».

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 вересня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що відповідно до ч.2 ст.264 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Позивач повторно 20 грудня 2017 року звернувся до міського голови м.Дрогобича із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою ділянки площею 600 кв.м., номер ділянки АДРЕСА_1. Таким чином, при розгляді вказаної заяви до апелянта будуть застосовані норми, передбачені оскаржуваним рішенням Дрогобицької міської ради від 03 жовтня 2017 року № 871 «Про затвердження «Положення про порядок виділення громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва у відведеному кварталі забудови відповідно до Детального плану території в районі АДРЕСА_1». Підтвердженням цього факту є відповідь виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 21 вересня 2018 року №3-21/7870 та протокол комісії з питань регулювання земельних відносин від 20 вересня 2018 року №106, які, на думку апелянта, обмежують його в отриманні дозволу на розробку проекту землеустрою у зв'язку з необхідністю укладення угоди з проектування та забудови інженерно - транспортної інфраструктури індивідуальної забудови кварталів. Апелянт також звертає увагу на те, що права та законний інтерес щодо належного здійснення Дрогобицькою міською радою повноважень та прийняття законних рішень від його імені, як члена територіальної громади м.Дрогобича, не є абстрактним та підлягає судовому захисту. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Представник позивача (апелянта) - ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача - Якимчук Я.Б. своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, у судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Дрогобицької міської ради з клопотанням про відведення земельної ділянки площею 0, 07 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в районі АДРЕСА_1, в якому просив відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки.

У зазначеному районі м. Дрогобича розроблений план зонування та детальний план території, згідно з яким в кварталі передбачено земельні ділянки індивідуального житлового будівництва в кількості 67 шт.

Позивач додав до заяви графічний матеріал, на якому вказав бажане місце розташування земельної ділянки орієнтованою площею 700 кв. м., яка на проектному плані зазначена під № 16.

Рішенням Дрогобицької міської ради від 30 листопада 2016 року № 465 ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 700 кв. м. у районі АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (пп.1.4 п.1 рішення).

Вказане рішення міської ради позивач оскаржив в судовому порядку.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано п.п.1.1 п.4 рішення Дрогобицької міської ради Львівської області від 30 листопада 2016 року №465 «Про відмову у наданні дозволів на виготовлення проектів відведення земельних ділянок, у припиненні права оренди, у передачі у власність, у затвердженні проекту відведення та наданні в оренду земельної ділянки». Зобов'язано Дрогобицьку міську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про відведення земельної ділянки площею 0,07 га для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року апеляційну скаргу Дрогобицької міської ради задоволено частково. Скасовано постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 жовтня 2017 року у справі № 442/3712/17 в частині задоволених позовних вимог та в цій частині прийнято нову постанову, якою відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Дрогобицької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. У решті постанову залишено без змін.

03 жовтня 2017 року з метою врегулювання порядку надання земельних ділянок громадянам у м.Дрогобичі, враховуючи рекомендації постійної комісії ради з питань регулювання земельних відносин, керуючись ст.12,116, 118 ЗК України і відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування» Дрогобицька міська рада прийняла рішення № 871 „Про затвердження „Положення про порядок виділення громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва у відведеному кварталі забудови відповідно до Детального плану території в районі АДРЕСА_1».

П.1 цього рішення затверджено Положення про порядок виділення громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва у відведеному кварталі забудови, в якому планується проводити роботи з проектування та забудови інженерно-транспортної інфраструктури відповідно до Детального плану території в районі АДРЕСА_1, згідно з Додатком.

Вважаючи, що вказане рішення суб'єкта владних повноважень - Дрогобицької міської ради порушує його конституційне право на безоплатне отримання земельної ділянки у власність, позивач звернувся в суд і просив про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування рішення Дрогобицької міської ради від 03 жовтня 2017 року № 871 «Про затвердження «Положення про порядок виділення громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва у відведеному кварталі забудови відповідно до Детального плану території в районі АДРЕСА_1», оскільки цим рішенням визначено додаткові документи, які необхідно подавати при зверненні з заявою про отримання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що норми рішення Дрогобицької міської ради № 871 від 03 жовтня 2017 року не поширюються на правовідносини, що виникли до його затвердження, крім того, позивач не навів обставин, які б об'єктивно свідчили, що він має матеріально-правову заінтересованість у розгляді справи та є потерпілим від негативних наслідків, пов'язаних з оскаржуваним рішенням, його права не порушені, а тому позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

"На підставі"означає, що суб'єкт владних повноважень: 1) повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

"У межах повноважень" означає, що суб'єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

"У спосіб" означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Наведена норма передбачає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з п.1 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом заявленого позову є правомірність прийняття рішення Дрогобицької міської ради від 03 жовтня 2017 року № 871 «Про затвердження «Положення про порядок виділення громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва у відведеному кварталі забудови відповідно до Детального плану території в районі АДРЕСА_1».

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування, з метою врегулювання порядку надання земельних ділянок громадянам у м.Дрогобичі, враховуючи рекомендації постійної комісії ради з питань регулювання земельних відносин, керуючись ст.12, 116, 118 ЗК України, відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування» Дрогобицька міська рада 03 жовтня 2017 року прийняла рішення № 871 «Про затвердження «Положення про порядок виділення громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва у відведеному кварталі забудови відповідно до Детального плану території в районі АДРЕСА_1».

Цим Положенням визначено умови виділення громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, порядок здійснення підготовчих дій щодо виділення громадянам відповідних земельних ділянок, порядок прийому документів та реєстрації заявників та порядок виділення громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва.

Зі змісту заявленого позову вбачається, що ОСОБА_1 в обґрунтування неправомірності вказаного рішення міської ради покликається на те, що документи, зазначені в пп.2.2. п.2, а саме: довідка з відділу Держгеокадастру про невикористання права на безоплатну приватизацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та згода на укладення угоди із Замовником на проектування та забудову інженерно-транспортної інфраструктури індивідуальної забудови кварталів, не передбачені ч.6 ст.118 ЗК України.

Також ОСОБА_1 зазначає, що у п.п. 6.2. п. 6 Положення створені додаткові підстави відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, які не передбачені Земельним Кодексом України, а положення вказаного рішення про необхідність укладення договору пайової участі на будівництво інженерно-транспортної інфраструктури будинків котеджного типу та сплати 318516,15 грн. пайового внеску згідно з договором, укладеним із замовником з проектування та забудови інженерно-транспортної інфраструктури індивідуальної забудови кварталу, суперечать ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про неправомірність прийняття оскаржуваного рішення міської ради, оскільки таке протиправно розширює визначений ст.118 ЗК України перелік документів, необхідних для здійснення процедури передачі земельних ділянок комунальної власності у приватну власність та є передумовою для відмови у майбутньому позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення відповідної земельної ділянки.

Згідно зі ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська рада питання регулювання земельних відносин повинна вирішувати виключно на пленарних засіданнях і відповідно до закону.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, чинним законодавством передбачено, що способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесії.

Повноваження сільської, селищної, міської ради у галузі земельних відносин передбачені, зокрема, ст.12, 122 ЗК України.

Відповідно до п.а,б ч.1 ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно зі ст.116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, в межах їх повноважень.

Цієї статтею також визначено підстави безоплатного набуття у власність громадянами права на землю, зокрема, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Ч.6 ст.118 ЗК України передбачає, що громадянин, зацікавлений в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), у межах норм безоплатної приватизації, подає заяву (клопотання) до відповідного органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Таким чином, наведеними вище правовими нормами передбачено чіткий перелік документів необхідних для звернення з заявою про отримання земельної ділянки у власність.

Згідно з ч.7 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Разом з тим, зі змісту оскаржуваного рішення Дрогобицької міської ради вбачається, що у пп.2.2. п.2. Положення, зазначено, що до заяви додаються наступні документи: документ, що посвідчує особу, копія ідентифікаційного коду, довідка з відділу Держгеокадастру у м.Дрогобичі про невикористання права на безоплатну приватизацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, надання згоди на укладення угоди із замовником на проектування та забудову інженерно-транспортної інфраструктури індивідуальної забудови кварталів.

Колегія суддів вважає, що зазначені вимоги пп.2.2. п.2. Положення суперечать ч.6 ст.118 ЗК України, яка регламентує, що громадяни зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель подають клопотання до відповідного органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, а також до клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Колегія суддів звертає увагу на те, що вимога щодо надання згоди заявника на укладення угоди із замовником на проектування та забудову інженерно-транспортної інфраструктури індивідуальної забудови кварталу суперечить ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки пайова участь фізичних або юридичних осіб в розвитку інфраструктури населеного пункту стосується забудовників, а не тих громадян, які лише претендують на одержання земельної ділянки для житлового будівництва; до пайової участі не залучаються замовники у разі будівництва індивідуальних житлових будинків, загальною площею до 300 квадратних метрів, господарських споруд, розташованих на відповідних земельних ділянках (ч.4 ст. 40 вказаного Закону).

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення від 03 жовтня 2017 року № 871 «Про затвердження «Положення про порядок виділення громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва у відведеному кварталі забудови відповідно до Детального плану території в районі АДРЕСА_1» Дрогобицька міська рада не діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з тим, суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаним обставинам, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Крім того, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що оскаржуваним рішенням не порушено права позивача, оскільки матеріалами справи стверджується, що позивач звернувся з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою ділянки площею 600 кв.м., номер ділянки АДРЕСА_1, і на нього поширюються положення цього рішення, а відповідно до ч.2 ст.264 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Належним способом захисту порушеного права позивача колегія суддів, відповідно до ч.1 ст.245 КАС України, вважає визнання протиправним та нечинним рішення Дрогобицької міської ради від 03 жовтня 2017 року № 871 «Про затвердження «Положення про порядок виділення громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва у відведеному кварталі забудови відповідно до Детального плану території в районі АДРЕСА_1».

Таким чином, доводи апеляційної скарги є підставними та спростовують відповідні висновки суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

Колегія суддів також звертає увагу на положення Рішення Європейського суду з прав людини від 09 грудня 1994 року Справа "Руїз Торіха проти Іспанії" (серія А, №303А) щодо оцінки аргументів кожного з учасників справи: Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Керуючись ст.242, 243, 246, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 вересня 2018 року у справі № 442/8034/17 скасувати, та прийняти постанову, якою позов задоволити.

Визнати протиправним та нечинним рішення Дрогобицької міської ради від 03 жовтня 2017 року № 871 «Про затвердження «Положення про порядок виділення громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва у відведеному кварталі забудови відповідно до Детального плану території в районі АДРЕСА_1».

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий- суддя О.І. Мікула

Судді В.Я. Качмар

А.Р. Курилець

Повне судове рішення складено 21 січня 2019 року.