Справа № 813/3260/18
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2019-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/3260/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року

зал судових засідань №6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Гулика А.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Козак О.М.,

представника відповідача Іванського В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Крамар ЛТД" до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення ,-

в с т а н о в и в :

товариство з обмеженою відповідальністю "Крамар ЛТД" (далі за текстом - ТзОВ «Крамар ЛТД») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС у Львівській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 09.07.2018 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 420220,50грн (в т. ч. 280147,00 грн податкового зобов'язання та 140073,50 грн - штрафних (фінансових санкцій).

Ухвалою від 27.07.2018 суддя залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою від 06.08.2018 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач провів планову виїзну документальну перевірку ТзОВ «Крамар ЛТД» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2016 по 31.03.2018. За результатами вказаної перевірки складено Акт від 26.06.2018 № 1598 /13-01-14-12/38978420 та винесено податкове повідомлення-рішення № від 09.07.2018 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 420220,50 грн (в т. ч. 280147,00 грн податкового зобов'язання та 140073,50 грн - штрафних (фінансових санкцій). Позивач вважає висновки, викладені в акті перевірки необґрунтованими та як наслідок прийняте податкове повідомлення рішення таким, що підлягає скасуванню. За результатами перевірки встановлено порушення п.200.1, п.200.2, п.200.3 ст.200 Податкового кодексу, в результаті чого встановлено заниження підприємством податку на додану вартість всього на суму 280 147 грн, в тому числі: за листопад 2016 року - в сумі 142 451 грн та за червень 2017 року - в сумі 137 696 грн.

Позивач вважає помилковими висновки відповідача щодо обов'язку ТзОВ «Крамар ЛТД» зменшити залишок від'ємного значення за вересень 2016 року, що включено до складу податкового кредиту за жовтень 2016 року та такими, що не ґрунтуються на нормах Податкового кодексу України, оскільки пункт 200.3 статті 200 виключено на підставі Закону № 71-VIII від 28.12.2014. Більше того, норми визначені п.200.1, 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України регламентують порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті, а не сум від'ємного значення, про що вказано у акті перевірки.

Також, позивач зазначає, що податкове повідомлення рішення прийнято та узгоджено в січні 2017 року за наслідками позапланової перевірки за період з 01.01.2015 року по 30.09.2016 року, а тому в нього відсутній обов'язок декларування зменшення зобов'язання в декларації за вересень 2016р. На переконання позивача, при проведенні перевірки не виявлено фактів, що можуть свідчити про порушення ним податкового, валютного та іншого законодавства, які призвели до заниження суми податкового зобов'язання,

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що підприємством згідно з поданими до Залізничної ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області за період з 01.10.2016 по 31.03.2018 податковими деклараціями та уточнюючими розрахунками з ПДВ не задекларовано зменшення за результатами перевірки контролюючого органу на підставі податкового повідомлення - рішення форми „В4" від 18.01.2017 № залишку від'ємного значення за вересень 2016 року, що включено до складу податкового кредиту за жовтень 2016 року та відповідно вплинуло на декларування в ряд.21 Декларацій суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступних звітних податкових) періодів за листопад 2016 року - в розмірі 280 147 грн, за грудень 2016 року - в розмірі 137 696 грн, за січень 2017 року - в розмірі 137 696 грн, за лютий 2017 року - в розмірі 137 696 грн, за березень 2017 року - в розмірі 137 696 грн, за квітень 2017 року - в розмірі 137 696 грн, за травень 2017 року - в розмірі 137 696 грн, червень 2017 року - в розмірі 137 696 грн.

Відповідач вважає, що підприємством в порушення абз.7) розділу II «Податковий кредит» Порядку № 21 не включено в ряд. 16.3 Декларацій з податку на додану вартість за жовтень 2016 року зменшення за результатами перевірки контролюючого органу на підставі податкового повідомлення - рішення форми «В4» залишку від'ємного значення (ряд.21 Декларації за вересень 2016 року) в сумі 280 147 грн., що вплинуло на заниження значення рядка 18 Декларацій з податку на додану вартість за листопад 2016 року - в сумі 142 451 грн. та за червень 2017 року - в сумі 137 696 гривень.

Крім того, відповідач зазначив, що ТзОВ «Крамар ЛТД» в порушення п.6 розділу VI «Порядок заповнення уточнюючого розрахунку» станом на дату підписання акта перевірки не подано в Залізничну ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області уточнюючих розрахунків на збільшення суми ПДВ, яка підлягає нарахуванню, за підсумками листопада 2016 року - в розмірі 142 451 грн. та червня 2017 року - в розмірі 137 696 грн.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив. Просив суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю, з наступних підстав.

ТзОВ «Крамар ЛТД» зареєстроване як юридична особа та перебуває на податковому обліку в Залізничній ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області.

Головним управлінням ДФС у Львівській області проведено планову виїзну перевірку ТзОВ «Крамар ЛТД» () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2016 по 31.03.2018.

За результатами вказаної перевірки складено акт від 26.06.2018 №1598/13-01-14- 12/38978420.

Перевіркою встановлено порушення серед іншого:

- п.200.1, п 200.2. п 200.3 ст 200 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження підприємством податку на додану вартість всього на суму 280 147 грн , в тому числі: за листопад 2016 року - в сумі 142 451 грн. та за червень 2017 року - в сумі 137 696 грн.

На підставі акта перевірки ГУ ДФС у Львівській області винесено податкове повідомлення рішення форми «Р» № від 09.07.2018, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 420220,50 грн. (в т.ч. 280147,00 грн. податкове зобов'язання та 140073,50 грн штрафні (фінансові санкції).

В акті перевірки вказано, що підприємством згідно з поданими до Залізничної ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області за період з 01.10.2016 по 31.03.2018 податковими деклараціями та уточнюючими розрахунками з ПДВ не задекларовано зменшення за результатами перевірки контролюючого органу на підставі податкового повідомлення-рішення форми „В4" від 18.01.2017 № залишку від'ємного значення за вересень 2016 року, що включено до складу податкового кредиту за жовтень 2016 року та відповідно вплинуло на декларування в ряд.21 Декларацій суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступних звітних (податкових) періодів за листопад 2016 року - в розмірі 280147 грн, за грудень 2016 року - в розмірі 137 696 грн, за січень 2017 року - в розмірі 137 696 грн, за лютий 2017 року - в розмірі 137 696 грн, за березень 2017 року - в розмірі 137 696 грн, за квітень 2017 року - в розмірі 137 696 грн, за травень 2017 року - в розмірі 137 696 грн, червень 2017 року - в розмірі 137 696 грн.

Також в акті перевірки від 26.06.2018 № 1598 /13-01-14-12/38978420 вказано, що підприємством не задекларовано зменшення за результатами перевірки контролюючого органу на підставі податкового повідомлення-рішення форми «В4» від 18.01.2017 № залишку від'ємного значення за вересень 2016 року.

Суд встановив, що за результатами проведеної ДПІ у Залізничному районі м.Львова позапланової виїзної документальної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Крамар ЛТД» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 30.09.2016 складено Акт від 10.01.2017 №46/13-03-14-01/38978420. В акті встановлено, зокрема, завищення від'ємного значення ПДВ за вересень 2016 року на суму 280147,00 грн.

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням, позивач звернуся із відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Підпунктом 16.1.3 п.16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі за текстом - ПК України) встановлено, що платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з п. 49.1 ст. 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені вказаним Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

У відповідності до вимог п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених вказаним Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (п. 46.5 ст. 46 ПК України).

Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за №159/28289, затверджено Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, а також форму декларації з податку на додану вартість, уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок, а також розрахунок податкових зобов'язань, нарахованих отримувачем послуг, не зареєстрованим як платник податку на додану вартість, які постачаються нерезидентами, у тому числі їх постійними представництвами, не зареєстрованими платниками податків, на митній території України.

Згідно з п. 6 розділу ІІІ Порядку платник податку самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає в податковій звітності. Дані, наведені в податковій звітності, мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 вказаної статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені вказаним розділом (п. 200.2 ст. 200 ПК України).

Відповідно до вказаного Порядку, у рядку 16 декларації відображається від'ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду.

У рядок 16.1 переноситься значення рядка 21 декларації за попередній звітний (податковий) період.

У рядку 16.2 вказуються суми збільшення/зменшення залишку від'ємного значення за результатами уточнюючих розрахунків, поданих протягом звітного (податкового) періоду.

У рядку 16.3 вказується сума збільшення/зменшення від'ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу, що узгоджена протягом звітного (податкового) періоду (підп. 5 п. 4 розділу V Порядку).

Слід зазначити, що у разі виправлення значення рядка 21 декларації, яке у майбутніх періодах впливатиме на значення рядка 18 чи рядка 20.2, уточнюючий розрахунок подається за кожний звітний період, у якому значення рядка 21 декларації впливало на значення рядка 18 чи рядка 20.2.

Суд встановив, що згідно з даними акта перевірки, підприємство відповідно до поданих до Залізничної ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області за період з 01.10.2016 по 31.03.2018 податковими деклараціями та уточнюючими розрахунками з ПДВ не задекларовано зменшення за результатами перевірки контролюючого органу на підставі податкового повідомлення-рішення форми „В4" від 18.01.2017 № залишку від'ємного значення за вересень 2016 року, що включено до складу податкового кредиту за жовтень 2016 року та відповідно вплинуло на декларування в ряд.21 Декларацій суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступних звітних (податкових) періодів за листопад 2016 року - в розмірі 280147 грн., за грудень 2016 року - в розмірі 137 696 грн, за січень 2017 року - в розмірі 137 696 грн, за лютий 2017 року - в розмірі 137 696 грн, за березень 2017 року - в розмірі 137 696 грн, за квітень 2017 року - в розмірі 137 696 грн, за травень 2017 року - в розмірі 137 696 грн, червень 2017 року - в розмірі 137 696 грн., в результаті чого контролюючий орган дійшов висновку про порушення підприємством п.200.1, п.200.2, п.200.3 ст.200 Податкового кодексу, а саме заниження підприємством податку на додану вартість всього на суму 280 147 грн., в тому числі: за листопад 2016 року - в сумі 142 451 грн. та за червень 2017 року - в сумі 137 696 грн.

З огляду на вказане, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пунктів 200.1, 200.2 ст.200 ПК України - сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 вказаної статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені у зазначеному розділі.

Вказані норми регламентують порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України, а не суми від'ємного значення, про що вказується в акті перевірки.

Більше того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що норми п.200.3 ст.200 ПК України, які як зазначає відповідач порушено підприємством, виключено з ПК України на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIII від 28.12.2014.

Таким чином, норма, яка визначала врахування від'ємного значення розрахованого згідно з пунктом 200.1 вказаної статті в декларації наступного звітного періоду на момент встановлення порушення не діє і відповідно у висновку акту встановлено порушення виключеної з ПК України норми.

Також, суд встановив, що в акті перевірки від 26.06.2018 № 1598/13-01-14-12/38978420 контролюючим органом вказано, що підприємство не задекларувало зменшення за результатами перевірки контролюючого органу на підставі податкового повідомлення-рішення форми «В4» від 18.01.2017 № залишку від'ємного значення за вересень 2016 року.

ДПІ у Залізничному районі м.Львова проведено позапланову виїзну документальної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Крамар ЛТД» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 30.09.2016 за результатами якої складено Акт від 10.01.2017 №46/13-03-14-01/38978420. Перевіркою, серед іншого встановлено завищення від'ємного значення ПДВ за вересень 2016 року на суму 280147,00 грн.

Отже, у розділі ІІ Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість №21 визначено:

- у рядку 16 відображається від'ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду.

- у рядок 16.1 переноситься значення рядка 21 декларації за попередній звітний (податковий) період.

- у рядку 16.2 вказуються суми збільшення/зменшення залишку від'ємного значення за результатами уточнюючих розрахунків, поданих протягом звітного (податкового) періоду.

- у рядку 16.3 вказується сума збільшення/зменшення від'ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу, що узгоджена протягом звітного (податкового) періоду.

Із системного аналізу Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість суд дійшов висновку, що сума збільшення/зменшення від'ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу, що узгоджена протягом звітного (податкового) періоду вказується в рядку 16.3 у період, у якому сума узгоджена.

Як встановлено зі змісту податкового повідомлення-рішення № форми «В4», у такому вказано, що сума завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, - підлягає врахуванню платником податків у зменшення значення відповідних рядків (збільшено/зменшено затишок від'ємного значення (від 'ємного значення попередніх звітних податкових періодів) за результатами перевірки контролюючого органу» податкової декларації з податку на додану вартість за звітний (податковий) період, на який припадає день узгодження цього податкового повідомлення-рішення.

Оскільки податкове повідомлення-рішення форми «В4» від 18.01.2017 № прийнято та узгоджено в січні 2017 року, суд дійшов висновку, що у позивача відсутній обов'язок декларування зменшення зобов'язання в декларації за вересень 2016 року.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що сума 247180,00 грн. не підлягала декларуванню за вересень 2016 року, а тому відповідно донараховані суми податкового зобов'язання є такими, що прийняті не у відповідності з чинним законодавством, неправильно визначені періоди декларування призвели до неправильно визначення сум грошового зобов'язання без проведення належного розрахунку податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

На думку суду, у спірному випадку суб'єктом владних повноважень порушено принцип юридичної визначеності (legal certainty), який є невід'ємним елементом принципу правової держави та верховенства права. Як зазначено у справі Black Clawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638, сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Як зазначив Європейський суд у справі Yvone van Duyn v. Home Office, принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться в законодавчому акті, якій загалом не має автоматичної прямої дії.

Така дія названого принципу пов'язана із іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатись на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності.

На державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії", заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява №36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ("Онер'їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків ("Лелас проти Хорватії", п. 74).

Всупереч зазначеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав до суду доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийнятого ним рішення.

За таких обставин, суд вважає, що оскаржене податкове повідомлення-рішення № від 09.07.2018 є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст.139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 6 303грн. 32 коп.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 73-76, 242, 244, 245 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № від 09.07.2018.

Стягнути з Головного управління ДФС у Львівській області (, місцезнаходження: 79003, м.Львів, вул.Стрийська, 35) за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Крамар ЛТД» (, місцезнаходження: 79040, м.Львів, вул.Данила Апостола, літ. Х-1) судовий збір в сумі 6303 (шість тисяч триста три) грн. 32 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складене і підписане 21.01.2019.

Суддя А.Г. Гулик