Справа № 803/896/18
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/1949/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Бруновської Н.В., Матковської З.М.,

з участю секретаря судового засідання Герман О.В.,

розглянувши в судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2018 року у справі № 803/896/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального сервісного центру 0742 Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області, Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Димарчук Т.М. в м. Луцьку Волинської області 22.08.2018 року, згідно з журналом судового засідання 10:37 год., повний текст судового рішення складено 27.08.2018), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернулася з адміністративним позовом до Територіального сервісного центру 0742 Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області, Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області про визнання протиправним та скасування висновку РСЦ МВС у Волинській області від 25.01.2018 №31/3-204 в частині скасування державної реєстрації транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ Sprinter 416 CDI, номер кузова НОМЕР_1, 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 за ОСОБА_1 та зобов'язання РСЦ МВС у Волинській області поновити реєстрацію транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ Sprinter 416 CDI, номер кузова НОМЕР_1, 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 за ОСОБА_1

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив позивач, який покликаючись на те, що вказане рішення є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що на момент прийняття рішення про скасування державної реєстрації транспортного засобу у розпорядженні уповноваженої особи сервісного центру МВС не було беззаперечних документальних доказів того, що транспортний засіб був зареєстрований (перереєстрований) за фіктивними чи підробленими документами і такі не наведено при судовому розгляді справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу - автомобіля марки MERCEDES-BENZ Sprinter 416 CDI, номер кузова НОМЕР_1, 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3. З даного свідоцтва вбачається, що перша реєстрація транспортного засобу була здійснена 29.04.2016. Перереєстрацію транспортного засобу на позивача було здійснено ТСЦ 0741 РСЦ МВС у Волинській області 26.09.2017.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з результатів аналітичного пошуку ТЗ по НАІС ДДАІ МВС України 29.04.2016 ТСЦ 0741 РСЦ МВС у Волинській області здійснено первинну державну реєстрацію транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ Sprinter 416 CDI, номер кузова НОМЕР_1, 2001 року випуску, на громадянина ОСОБА_2 на підставі поданої ним заяви № 90693990 від 29.04.2016 та видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4. Підставою для реєстрації транспортного засобу слугували наступні документи: договір купівлі-продажу транспортного засобу від 28.04.2016 № РН-0000036 укладеного з ТзОВ А-Студія Поліграфія; акт прийому-передачі транспортного засобу від 28.04.2016; ВМД № 204030000/2016/004342 від 28.04.2016; сертифікат відповідності №UA1.192.0024921-16, терміном дії з 27.04.2016 по 26.10.2016, виданий ПП Науково-виробничий центр оцінки відповідності ЮГ (державна система сертифікації УкрСЕПРО), з якого слідує, що автомобіль марки MERCEDES-BENZ Sprinter 416 CDI, номер кузова НОМЕР_1, 2001 року випуску, відповідає обов'язковим вимогам правил, нормативів і стандартів України, у тому числі Євро-5. Зазначений транспортний засіб був ввезений на митну територію України з-за кордону ТзОВ А-Студія Поліграфія та був розмитнений 28 квітня 2016 року, про що свідчить митна декларація №204030000/2016/004342 від 28.04.2016.

20.07.2016 в ТСЦ 6844 здійснено перереєстрацію даного транспортного засобу на ОСОБА_3 та видано свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5.

В подальшому, 14.05.2017 даний автомобіль ТСЦ 8046 на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 4680/17/000806 від 14.05.2017 (через посередника суб'єкта господарювання, що здійснює оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами ТОВ Авто-Арсенал) був перереєстрований на ОСОБА_4, та видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6. 16.05.2017 в ТСЦ 1248 відбулась перереєстрація цього транспортного засобу при заміні номерного знаку та видано свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7.

26.09.2017, через суб'єкта господарювання, що здійснює оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами ТОВ «Авто груп Трейдінг», позивач придбала даний транспортний засіб у ОСОБА_4, про що свідчить договір купівлі-продажу транспортного засобу №7196/17/000732 від 26.09.2017 року.

26.09.2017 в ТСЦ 1248 здійснено перереєстрацію транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ Sprinter 416 CDI, номер кузова НОМЕР_1, 2001 року випуску на позивача, видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та державний номерний знак НОМЕР_2.

З листа-повідомлення ТСЦ 0741 РСЦ у Волинській області від 07.02.2017 №31/3/1-176 позивач дізналася, що 31.01.2018 скасовано державну реєстрацію транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ Sprinter 416 CDI, номер кузова НОМЕР_1, 2001 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_2, згідно з висновком РСЦ МВС у Волинській області від 25.01.2018 №31/3-204.

З висновку РСЦ у Волинській області від 25.01.2017 №31/3-204 за результатами перевірки фактів реєстрації транспортних засобів, зазначених у листі прокуратури Волинської області від 24.11.2017 №17/7-834 вих.17 слідує, що 27.11.2017 до РСЦ МВС у Волинській області надійшов лист прокурора прокуратури Волинської області Квятковського М. за вих. №17/7-834 вих. 17 від 24.11.2017 про те, що прокуратурою Волинської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 000338 від 31.07.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України.

Згідно інформації, викладеної в листі, в ході досудового розслідування встановлено, що службові особи територіальних сервісних центрів МВС у Волинській області, провели реєстрацію транспортних засобів з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, ряд транспортних засобів було зареєстровано на території України всупереч Закону України від 06.07.2005 № 2739-ІV «Про деякі питання ввезення на митну територію України та реєстрацію транспортних засобів» (далі - Закон № 2739-ІV) та постанови Кабінету Міністрів України від 09.06.2011 № 738 «Деякі питання сертифікації транспортних засобів, їх частин та обладнання», оскільки реєстрація транспортних засобів нових і таких, що були в користуванні, здійснювалась із зазначенням рівня екологічності Євро 5, хоча фактично ввезені автомобілі відповідають рівню Євро 4 та Євро 3.

Так, згідно вищевказаного листа прокуратури області та проведеною перевіркою встановлено, що службовими особами територіальних сервісних центрів 0741, 0742 та 0744 РСЦ УМВС у Волинській області проведено реєстрацію ряду транспортних засобів, зокрема і транспортного засобу позивача, які не відповідають стандарту рівня екологічності Євро 5 (фактично відповідають стандарту Євро 4 та Євро 3).

З листа прокуратури Волинської області від 24.11.2017 № 17/7-834 вих.17 слідує, що в ході досудового розслідування встановлено, що у ТСЦ 0741 РСЦ УМВС у Волинській області 29 квітня 2016 року зареєстровано транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ Sprinter 416 CDI, номер кузова НОМЕР_1, 2001 року випуску, до матеріалів реєстрації долучено сертифікат відповідності від 27.04.2016 № UA1.192.0024921-16, виданий ПП «Науково-виробничий центр оцінки відповідності» ЮГ (державна система сертифікації УкрСЕПРО) згідно якого рівень екологічної норми - Євро 5.

В додатку до листа прокурора області, на запит прокурора у кримінальному провадженні офіційний дилер виробника вищевказаного транспортного засобу надав інформацію завода-виробника стосовно технічних характеристик MERCEDES-BENZ Sprinter 416 CDI.

Згідно листа від 18.05.2017 № 166 офіційного дилера MERCEDES-BENZ у Волинській області ПАТ «Волинь-Авто», автомобіль марки MERCEDES-BENZ Sprinter 416 CDI, номер кузова НОМЕР_1 згідно коду MS 3 з карт даних авто відповідає стандарту «Євро 3». Жодних робіт щодо переобладнання транспортних засобів з Євро 4 та Євро 3 на Євро 5 останні не виконують та не можуть надати таку інформацію.

Крім того, встановлено, що первинна реєстрація вищевказаного транспортного засобу, що перебував в експлуатації та ввезений на митну територію України, проводилась на підставі сертифікату відповідності не встановленого зразка, який не може бути використаний для цілей митного оформлення та першої реєстрації транспортного засобу у сервісних центрах МВС, а саме, на підставі сертифікату відповідності, що виданий не уповноваженим органом із сертифікації, а саме органом державної системи сертифікації УкрСЕПРО, яка з 01.01.2016 не входить до переліку органів, які уповноважені на виконання робіт із затвердження типу та індивідуального затвердження колісних транспортних засобів, їх частин та обладнання, тим самим було порушено Закон України Про технічні регламенти та оцінку відповідності.

На підставі наведених документів РСЦ МВС у Волинській області зробив висновок про те, що реєстрація транспортного засобу позивача марки MERCEDES-BENZ Sprinter 416 CDI, номер кузова НОМЕР_1, 2001 року випуску відбулася з порушеннями встановленого Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388, а тому доручив ТСЦ 0741 РСЦ МВС у Волинській області скасувати державну реєстрацію транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ Sprinter 416 CDI, номер кузова НОМЕР_1.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Регіональний сервісний центр МВС у Волинській області, враховуючи лист офіційного дилера виробника автомобіля MERCEDES-BENZ ПАТ «Волинь-Авто» від 18.05.2017 № 166, з якого слідує, що транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ Sprinter 416 CDI, номер кузова НОМЕР_1, 2001 року випуску, за нормою токсичності відпрацьованих газів відповідає нормі Євро 3, а також лист прокурора прокуратури Волинської області № 17/7-834 вих. 17 від 24.11.2017 про те, що прокуратурою Волинської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 000338 від 31.07.2016, яким встановлено, що згаданий сертифікат відповідності виданий не уповноваженим органом із сертифікації, а саме, органом державної системи сертифікації УкрСЕПРО, яка з 01.01.2016 не входить до переліку органів, які уповноважені на виконання робіт із затвердження типу та індивідуального затвердження колісних транспортних засобів, їх частин та обладнання, правомірно виніс висновок про скасування державної реєстрації даного транспортного засобу.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно статті 1 Закону України від 30.06.1993 № 3353-ХІІ «Про дорожній рух» (далі - Закон № 3353-ХІІ), закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов'язки і відповідальність суб'єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об'єднань, підприємств, установ і організацій незалежно форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об'єднань).

Статтею 30 Закону № 3353-ХІІ передбачено, що конструкція транспортних засобів повинна відповідати вимогам сучасних правил, нормативів і стандартів, встановленим рівням викидів забруднюючих речовин в атмосферу, а нормативно-технічна документація має бути узгоджена з відповідними уповноваженими державними органами. Перед початком серійного виробництва транспортних засобів або їх складових частин проводяться спеціальні випробування і за їх позитивними наслідками видається сертифікат встановленої форми.

Згідно статті 31 Закону № 3353-ХІІ, транспортні засоби, їх складові частини і комплектуючі вироби, що ввозяться на територію України, підлягають перевірці на відповідність діючим стандартам або повинні мати сертифікат, виданий уповноваженим на це Секретаріатом ЄЕК ГЮН Адміністративним органом по сертифікації дорожніх транспортних засобів.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388 було затверджено Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - Порядок № 1388), згідно пункту 1 якого визначено, що цим Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Пунктом 8 Порядку № 1388 передбачено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України «Про дорожній рух»).

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб'єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб'єктів уповноваженою особою і скріплені печаткою; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів особами, уповноваженими управляти таким майном; рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу конкретного одержувача; митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу; акт про проведений аукціон або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби; інші засвідчені та оформлені в установленому порядку документи, що підтверджують набуття, перехід та припинення права власності на транспортний засіб відповідно до закону.

У разі митного оформлення транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, які ввозяться на митну територію України, за електронною митною декларацією така декларація, засвідчена електронним цифровим підписом відповідальної посадової особи митного органу, передається за допомогою засобів інформаційно- телекомунікаційних систем органам МВС.

Згідно пункту 10 Порядку № 1388, державна реєстрація транспортних засобів, що перебували в експлуатації та ввезені на митну територію України, проводиться за умови відповідності конструкції і технічного стану даної марки (моделі) транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, обов'язковим вимогам правил, нормативів і стандартів країни, що підтверджується сертифікатом відповідності або свідоцтвом про визнання іноземного сертифіката, копію яких власники подають до сервісного центру МВС.

Спеціальним нормативно-правовим актом, що прийнятий з метою регулювання ввезення на митну територію України та проведення першої реєстрації ввезених або виготовлених в Україні транспортних засобів, а також поетапного запровадження в Україні міжнародних екологічних вимог до транспортних засобів, є Закон № 2739-IV.

Частиною другою статті 2 Закону України № 2739-IV встановлено, що пропуск на митну територію України з метою вільного обігу та першу реєстрацію в Україні транспортних засобів за кодами товарних позицій 8701 20, 8702, 8703, 8704, 8705 згідно з УКТ ЗЕД як вироблених в Україні, так і ввезених на митну територію України, нових і таких, що були в користуванні, здійснюють за умови їх відповідності екологічним нормам: не нижче рівня ЄВРО-3 - з 1 січня 2013 року, за винятком транспортних засобів, вироблених в Україні або ввезених на митну територію України до дати введення екологічних норм не нижче рівня ЄВРО-3 як обов'язкових; не нижче рівня ЄВРО-4 - з 1 січня 2014 року, за винятком транспортних засобів, вироблених в Україні або ввезених на митну територію України до дати введення екологічних норм не нижче рівня ЄВРО-4 як обов'язкових; не нижче рівня ЄВРО-5 - з 1 січня 2016 року, за винятком транспортних засобів, вироблених в Україні або ввезених на митну територію України до 31 грудня 2015 року включно; не нижче рівня ЄВРО-6 - з 1 січня 2018 року, за винятком транспортних засобів, вироблених в Україні або ввезених на митну територію України до 31 грудня 2017 року включно.

За правилами статті 3 Закону України № 2739-IV, документом, що засвідчує відповідність транспортних засобів вимогам технічних регламентів та національних стандартів, є сертифікат або інший документ про підтвердження відповідності, виданий згідно із законодавством України, що вказує, якому саме рівню екологічних норм відповідає за конструкцією транспортний засіб (ЄВРО-2 - ЄВРО-6 або іншому рівню). Позначення рівня екологічних норм, якому відповідає транспортний засіб, має бути внесено до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Частиною першою статті 34 Закону України № 3353-XII встановлено, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України (частина четверта статті 34 Закону України № 3353-XII).

Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів (частина дев'ята статті 34 Закону України № 3353-XII).

Колегією суддів встановлено, що ПП «Науково-виробничий центр оцінки відповідності ЮГ», яким видано сертифікат відповідності №№ UA1.192.0024921-16, не мало повноважень на видачу сертифікатів відповідності згідно нового порядку, чим порушено норми Декрету Кабінету Міністрів України від 10.05.1993 року № 46-93 «Про стандартизацію і сертифікацію» (далі - Декрет, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 13 Декрету, сертифікація продукції в державній системі сертифікації поділяється на обов'язкову та добровільну. Сертифікація продукції в державній системі сертифікації здійснюється призначеними на те органами з сертифікації - підприємствами, установами і організаціями з метою: запобігання реалізації продукції, небезпечної для життя, здоров'я та майна громадян і навколишнього природного середовища; сприяння споживачеві в компетентному виборі продукції; створення умов для участі суб'єктів підприємницької діяльності в міжнародному економічному, науково-технічному співробітництві та міжнародній торгівлі.

Законом України від 15.01.2015 року №124-VIII «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» (далі - Закон), який набрав чинності 10.02.2016 року, визначаються правові та організаційні засади розроблення, прийняття та застосування технічних регламентів і передбачених ними процедур оцінки відповідності, а також здійснення добровільної оцінки відповідності.

Підпунктом 22 пункту 3 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону внесені зміни до Декрету, зокрема з 01.01.2016 року виключено абзац другий статті 27 Декрету, яким було передбачено, що нові і такі, що були у користуванні, транспортні засоби, а також вузли, агрегати та частини до них, що ввозяться на митну територію України суб'єктами підприємницької діяльності або фізичними особами, підлягають обов'язковій сертифікації відповідно до чинного законодавства.

Отже, даними змінами виключено норму щодо обов'язкової сертифікації ДТЗ в державній системі сертифікації. Зазначені зміни набрали чинності 01.01.2016 року, і обов'язкова сертифікація ДТЗ в державній системі сертифікації згідно з зазначеним Декретом припинена.

Разом з тим, 10.02.2000 року Україна приєдналася до Угоди про прийняття єдиних технічних приписів для колісних транспортних засобів, предметів обладнання та частин, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах, і про умови взаємного визнання офіційних затверджень, виданих на основі приписів від 20.03.1958 року.

З метою виконання Угоди про прийняття єдиних технічних приписів для колісних транспортних засобів, предметів обладнання та частин, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах, і про умови взаємного визнання офіційних затверджень, виданих на основі цих приписів, 1958 року з поправками 1995 року, адаптації законодавства України у сфері забезпечення безпеки експлуатації транспортних засобів до законодавства Європейського Союзу та до законодавчого врегулювання Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Деякі питання сертифікації транспортних засобів, їх частин та обладнання» № 738 від 09.06.2011 року (далі - Постанова № 738).

Пунктом 1 Постанови № 738 встановлено, що пропуск колісного транспортного засобу, який підлягає державній реєстрації в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС (далі - транспортний засіб), предметів обладнання та частин, які можуть бути встановлені на транспортному засобі та/або використані для його оснащення (далі - обладнання), на митну територію України з метою вільного обігу, а також перша державна реєстрація транспортного засобу, введення в обіг обладнання здійснюється за наявності сертифіката відповідності, виданого згідно з порядком затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання; сертифікат типу транспортного засобу або обладнання, конструкція яких відповідає вимогам єдиних технічних приписів, видається визначеними Міністерством інфраструктури органами із сертифікації, акредитованими відповідно до законодавства і нотифікованими Організацією Об'єднаних Націй згідно з Угодою про прийняття єдиних технічних приписів для колісних транспортних засобів, предметів обладнання та частин, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах, і про умови взаємного визнання офіційних затверджень, виданих на основі цих приписів, 1958 року з поправками 1995 року (далі - уповноважені органи); сертифікат відповідності видається: виробником або його уповноваженим представником - резидентом України (далі - виробник) на кожний транспортний засіб або партію обладнання, тип яких відповідає вимогам єдиних технічних приписів, що підтверджується сертифікатом типу транспортного засобу або обладнання; уповноваженими органами або органами із сертифікації, акредитованими відповідно до законодавства, призначеними Міністерством інфраструктури, на кожний новий транспортний засіб або партію обладнання, які відповідає вимогам єдиних технічних приписів, але відповідність типу яких не підтверджена сертифікатом типу транспортного засобу або обладнання, а також на ті, що були у користуванні.

При цьому, на виконання Постанови № 738, наказом Міністерства інфраструктури України від 17.08.2012 року № 521 затверджено Порядок затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання та Порядок ведення реєстру сертифікатів типу транспортних засобів та обладнання і виданих виробниками сертифікатів відповідності транспортних засобів та обладнання.

Таким чином, єдиною законодавчо передбаченою процедурою видачі сертифікатів на ТЗ є оцінка їх відповідності згідно положень Порядку від 17.08.2012 року № 521.

Відповідно до наказу Мінекономрозвитку від 06.05.2015 року № 451 «Про внесення змін до Переліку продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні, та визнання такими, що втратили чинність, деяких наказів Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації» відмінено з 01.01.2016 року обов'язкову сертифікацію КТЗ в державній системі сертифікації та визнано таким, що втратив чинність, наказ Держстандарту від 17.01.97 № 23 «Про затвердження Правил обов'язкової сертифікації дорожніх транспортних засобів, їх складових та приладдя».

Таким чином, з 01.01.2016 року втратили чинність нормативно-правові акти, якими встановлювалися обов'язкові вимоги до КТЗ в державній системі сертифікацій.

Однак, відповідно до Закону, наказ Мінінфраструктури є технічним регламентом, яким встановлено обов'язкові вимоги до КТЗ, їх частини та обладнання, у тому числі щодо відповідності КТЗ екологічним нормам ЄВРО-2 - ЄВРО-6, процедури оцінки відповідності цим вимогам, а також правила введення в обіг на території України.

Відповідно до пункту 12.1 наказу Мінінфраструктури пропуск КТЗ на митну територію України з метою вільного обігу, перша державна реєстрація, введення в обіг обладнання здійснюються за наявності сертифіката відповідності КТЗ або сертифіката відповідності щодо індивідуального затвердження.

Згідно із зазначеним наказом Мінінфраструктури рівень екологічних норм, якому відповідає КТЗ, має бути зазначеним у вищевказаних сертифікатах відповідності, виданих згідно з Наказом Мінінфраструктури.

Під час перевірки було встановлено, що для реєстрації транспортного засобу надано сертифікат відповідності №UA1.192.0024921-16, який виданий ПП «Науково-виробничий центр оцінки відповідності ЮГ», яке входить до державної системи сертифікації УкрСЕПРО.

Проте, вказаний орган сертифікації з 01 січня 2016 року не входить до переліку органів, які уповноважені на виконання робіт із затвердження типу та індивідуального затвердження колісних транспортних засобів, їх частин та обладнання відповідно до Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 17 серпня 2012 року № 521.

Крім того, колегія суддів наголошує, що слід врахувати інформацію викладену у листі від 18.05.2017 № 166 офіційного дилера MERCEDES-BENZ у Волинській області ПАТ «Волинь-Авто», про те, що автомобіль марки MERCEDES-BENZ Sprinter 416 CDI, номер кузова НОМЕР_1 згідно коду MS 3 з карт даних авто відповідає екологічним нормам рівня «Євро 3», в той час як в наданому для реєстрації ТЗ сертифікаті вказано, що даний транспортний засіб відповідає екологічним нормам рівня «Євро 5».

Таким чином, встановивши факт неналежності та недостовірності сертифікату відповідності, на підставі якого була здійснена первинна реєстрація ТЗ, та встановивши невідповідність рівню токсичності Євро, що підтверджується листами уповноважених органів, відповідач правомірно прийняв оскаржуваний висновок про скасування реєстрації ТЗ автомобіля марки MERCEDES-BENZ Sprinter 416 CDI, номер кузова НОМЕР_1, 2001 року випуску, що належить позивачу.

Відповідно до абзацу третього пункту 40 Порядку № 1388 у разі встановлення факту знищення, фальсифікації або підроблення ідентифікаційних номерів складових частин транспортних засобів, виявлення транспортних засобів, зареєстрованих (перереєстрованих), знятих з обліку в уповноважених органах МВС, у тому числі тимчасово, за фіктивними чи підробленими документами або таких, що розшукуються правоохоронними органами України у зв'язку з незаконним заволодінням, уповноважені особи сервісних центрів МВС оформляють в установленому порядку необхідні документи, скасовують державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку транспортних засобів і передають усі відповідні документи та за наявності транспортні засоби до відповідного органу досудового розслідування. Якщо виявлено факт підроблення митних документів, їх ксерокопії з необхідним поясненням надсилаються до органів доходів і зборів, у зоні діяльності яких проживають особи, за якими зареєстровані відповідні транспортні засоби.

Посилаючись на дану норму, позивач вказує, що скасування державної реєстрації (перереєстрації) ТЗ можлива у разі виявлення факту фіктивності чи підробки документів, за якими проводилася реєстрація. При цьому, ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами, тобто судовим рішенням за результатами розгляду кримінальної справи.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими доводами позивача та зазначає, що абзац третій пункту 40 Порядку № 1388 чітко визначає наступний алгоритм дій: виявлення ТЗ, зареєстрованих (перереєстрованих) за фіктивними чи підробленими документами скасування державної реєстрації (перереєстрації) передача усіх відповідних документів до відповідного органу досудового розслідування.

Таким чином, встановивши факт реєстрації ТЗ за підробленими документами, реєстраційний орган має усі правові підстави для скасування державної реєстрації ТЗ, з правом подальшого надіслання таких документів до правоохоронних органів.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач правомірно виніс висновок про скасування державної реєстрації спірного транспортного засобу, оскільки мав у наявності належні підтверджуючі докази, що свідчать про підробку документів та які надані уповноваженими організаціями.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач правомірно виніс висновок про скасування державної реєстрації цього транспортного засобу, оскільки мав у наявності належні підтверджуючі докази, що свідчать про підробку документів та які надані уповноваженими організаціями.

Відповідно до частини 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принципи верховенства права та законності з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

В пунктах 50-51 рішення ЄСПЛ у справі «Щокін проти України» від 14.10.2010 (заява № 23759/03 та 37943/06) зазначає, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів». Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (див. рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» [ВП], N 31107/96, пункт 58, ЄСПЛ 1999-II).

Говорячи про «закон», стаття 1 Першого протоколу до Конвенції посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.o.» проти Чеської Республіки», № 26449/95, пункт 54, від 9 листопада 1999 року). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії», [ВП], № 33202/96, пункт 109, ЄСПЛ 2000-I).

Таким чином, враховуючи, наявність законодавчих підстав для скасування реєстрації транспортного засобу за позивачем, відповідач діяв правомірно з огляду на вищезазначені вимоги.

У п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно частин 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 1 ст. 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2018 року у справі № 803/896/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 18.01.2019 року.