Справа № 189/1779/18(2-а/189/54/18)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 січня 2019 року м. Дніпросправа № 189/1779/18(2-а/189/54/18)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2018 року (суддя Чорна О. В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії НК № 371392 від 17.10.2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив:

визнати дії інспектора роти № 4, батальйону № 1 Управління патрульної поліції Полтавської області Тодавчічим, щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача і винесення постанови серії НК № 371392 від 17.10.2018 року про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн., за порушення статті 132-1 КУпАП, незаконними;

скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення НК № 371392 від 17.10.2018 року, винесену інспектором роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Полтавській області Тодавчічим відносно позивача про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 132-1 КУпАп та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.;

справу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за статтею 132-1 КУпАП закрити.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що постановою серії НК № 371392 від 17.10.2018 року на позивача накладено штраф у розмірі 510,00 гривень.

Позивач зазначає, що винесена відповідачем оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення не відповідає вимог законодавства і підлягає скасуванню. Вказує на те, що здійснював перевезення вантажу, а саме, комбайну «CASE 2388» відповідно до наданого дозволу №4 НГ на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні від 12.09.2018 р. що діє з 14.09.2018 р. по 28.10.2018 р., відповідно до якого має право на перевезення вантажу параметри якого не більше: ширина до 3,75 м., довжина до 22 м., висота до 4,49 м., загальною вагою - до 40,00 т., навантаження на найбільш навантажену вісь до 11 т. і вантаж має виступати на задній габарит ТЗ не більше 1,5 м. Зазначає, що відповідно до пункту 27

Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, затверджених постановою КМУ №30 від 18.01.2001 року, супровід автомобілем прикриття обов'язковий у разі, коли ширина великогабаритного транспортного засобу спеціального призначення перевищує 3,5 метри чи довжину 24 метри. Оскільки параметри грузу не перевищували вказані норми, він не потребував супроводу автомобіля прикриття. Працівник поліції порушив норми чинного законодавства та взагалі не проводив вимірювання.

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено. Визнано дії інспектора патрульної поліції роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції Полтавської області Тодавчічим, щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови серії НК №371392 від 17.10.2018 року незаконними. Скасовано постанову про адміністративне правопорушення серії НК № 371392 від 17.10.2018 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ст. 132-1 КУпАП - закрито.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувану постанову винесено не інспектором Тодавчіч, а поліцейським роти № 4 батальйону УПП в Полтавській області ДПРП Мелешко С. І., тому визнання судом незаконними дій інспектора Тодавчіча І. І. щодо розгляду справи та винесення постанови, яких він не здійснював, є необґрунтованими.

Інспектор наділений законом повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення і накладення адміністративних стягнень від імені органів Національної поліції. Тому, не дії інспектора, а його рішення у формі постанови про накладення адміністративного стягнення породжує для позивача певні правові наслідки і має обов'язковий характер. Дії щодо складання постанови про адміністративне правопорушення, є виконанням службовими особами своїх службових повноважень, наданих чинним законодавством.

Тому визнання дій інспектора при винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення є протиправним.

Стверджує, що відповідачем було законно застосовано до позивача адміністративне стягнення.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неприбуття суду не повідомлені.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що 17.10.2018 року о 10 год. 20 хв. позивач керував транспортним засобом в складі тягача марки MAN TGS 26.440, номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки ВЕСТТ 975310 (номерний знак НОМЕР_2). На 208 км, на автомобільній дорозі М-03, Київ-Харків-Довжанськ, ТЗ був зупинений інспектором роти № 1, батальйону № 1 Управління Патрульної поліції в Полтавській області рядовим поліції Клименко, який виніс постанову серії НК № 430379 від 17.10.2018 року, згідно з якою позивач, перевозив вантаж: комбайн, з дозволом № 4 НГ з шириною 3,75 м без супроводження FIAT NUOVO DOBLO, чим порушив п. 22.5 ПДР України, п. 27 КМУ № 30. На позивача накладено штраф у розмірі 510,00 гривень.(а. с.43)

17.10.2018 року о 12:30 год. на автомобільній дорозі М-03, Київ-Харків-Довжанськ, ТЗ був зупинений поліцейським роти № 4 батальйону Управління Патрульної поліції в Полтавській області рядовим поліції Мелешко С. І., який виніс постанову серії НК № 371392 від 17.10.2018 року, згідно якої, водій керував ТЗ на якому перевозив великогабаритний вантаж комбайн, з дозволом № 4 НГ з шириною 3,75 м без супроводження FIAT NUOVO DOBLO, чим порушив п. 22.5 ПДР України, п. 27 КМУ № 30. На позивача накладено штраф у розмірі 510,00 гривень. (а. с.42)

Копія дозволу №4 НГ від 12.09.2018 року, дійсного з 14.09.2018 року по 28.10.2018 року міститься у матеріалах справи. (а. с. 7)

Відповідно до пункту 22.5 ПДР України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Згідно зі статтею 132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Судом встановлено, що підставою для притягнення позивача до штрафу слугувало те, що позивач перевозив вантаж, який перевищує нормативно встановлені параметри (габарити) без супроводу.

Крім того, за приписами пункту 1 частини 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (Правила № 30) рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наявність дозволу №4 НГ від 12.09.2018 року, на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, дійсного з 14.09.2018 року по 28.10.2018 року, для транспорного засобу: MAN TGS 26.440, номерний знак НОМЕР_1, причіп: ВЕСТТ 975310 (номерний знак НОМЕР_2).

У вказаному дозволі визначено транспортний засіб, виділений для супроводження автомобілем прикриття марки: FIAT NUOVO DOBLO, держ. номер: АЕ3926ІЕ.

Відповідно до пункту 27 Правил № 30 супровід автомобілем прикриття обов'язковий у разі, коли ширина великогабаритного транспортного засобу спеціального призначення перевищує 3,5 чи довжина 24 метри.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно наданої копії товарно-транспортної накладної №1710218/01 від 17.10.2018 року автомобіль MAN, номерний знак НОМЕР_1 з причепом марки ВЕСТТ (номерний знак НОМЕР_2), за замовленням ТОВ «ФОРА ФУД» перевозив комбайн «CASE 2388» у кількості 1 штука, пункт розвантаження c. Поділ Полтавської області. (а. с. 10)

Транспортна ширина комбайну «CASE 2388» складає 3,49 метрів, довжина -7,4 м, висота 3,98 м. (а. с. 8-9)

За викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки ширина великогабаритного транспортного засобу спеціального призначення не перевищує 3,5 чи довжини 24 метри, тому супровід автомобілем прикриття не є обов'язковим.

Крім того, колегія суддів вваж є вірним висновок суду першої інстанції, що факт перевищення ширини вантажу нормативно встановлених розмірів, належними та допустимими доказами відповідачем не підтверджено.

З наданого відповідачем відеозапису вбачається лише зупинка транспортного засобу на вимогу поліцейських, будь-яких підтверджень перевищення визначеної чинним законодавством ширини або довжини транспортного засобу, внаслідок чого виникає обов'язок супроводження автомобілем прикриття, матеріали справи не містять.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов'язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення. (п. 21 рішення)

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. (п. 4.1)

Оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачаться на її користь, суд дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення та як наслідок неправомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Щодо доводів відповідача, наведених в апеляційній скарзі стосовно невірного зазначення у рішенні суду першої інстанції прізвища інспектора патрульної поліції, яким складено постанову про накладення адміністративного стягнення, як на підставу скасування оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Судом першої інстанції при розгляді справи та ухваленні рішення, вірно встановлено суть спірних правовідносин, надано оцінку правомірності діям та оскаржуваній постанові суб'єкта владних повноважень при притягненні позивача до адміністративної відповідальності, обставинам доведеності вчинення позивачем адміністративного правопорушення, наявності підстав для притягнення до відповідальності та у судовому рішенні обґрунтовано висновки суду про протиправність дій інспектора патрульної поліції та прийнятої ним постанови.

Помилкове зазначення у рішенні суду першої інстанції прізвища інспектора патрульної поліції: «Тодавчій», замість прізвища інспектора, що виніс постанову: «Мелешко С. І.», фактично є опискою, допущеною у судовому рішенні, яка може бути виправлена в порядку встановленому статтею 253 Кодексу адміністративного судочинства України, якою врегульовано питання виправлення описок і очевидних арифметичних помилок у судовому рішенні. Така описка не може бути підставою для скасування правильного по суті судового рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстав для скасування чи зміни судового рішення, встановлених статтею 317 КАС України судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 17.01.2019 та за приписами частини 3 статті 272 КАС України є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко