Справа № 335/12194/18
Суддя: Геєць Ю. В.
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Геєць Ю.В.,

за участю секретаря: Ровенської В.В.,

представника відповідачів Фесенко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі справу за адміністративним позовом Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя до Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області управління Державної виконавчої служби, Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця про стягнення виконавчого збору по виконавчому провадженню №57332241,

ВСТАНОВИВ:

17 жовтня 2018 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя до Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області управління Державної виконавчої служби, Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, в якому позивач просить визнати протиправною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про стягнення виконавчого збору по виконавчому провадженню від 02.10.2018 року ВП № 57332241 про стягнення з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя виконавчого збору у розмірі 14 892,00 грн., скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про стягнення виконавчого збору по виконавчому провадженню від 02.10.2018 року ВП №57332241 про стягнення з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя виконавчого збору у розмірі 14892,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що за виконавчим листом, виданим Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 30.08.2018 року, на виконання постанови суду у справі № 335/8447/17, постановою державного виконавця ВП № 57332241 від 02.10.2018 року, було відкрито виконавче провадження, у п. 3 вказаної постанови передбачено стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 14892,00 грн., яка отримана позивачем 05.10.2018 року. Разом із вищевказаною постановою державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору. Позивач зазначає, що ним 16.10.2018 року направлений лист №17436/11 про добровільне та фактичне виконання постанови суду по справі №335/8447/17, а саме: відновлено виплату пенсії стягувану з 14.01.2017 року ОСОБА_3 в судовому порядку в повному обсязі до винесення постанови про відкриття провадження, та лист про закриття провадження по справі на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а отже жодних підстав для примусового виконання рішення відсутні, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.10.2018 року відкрито провадження по справі за зазначеним позовом та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

У відзиві на позовну заяву відповідач Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області посилається на те, що державний виконавець діяв правомірно та повністю дотримуючись вимог Закону України «Про виконавче провадження», просить у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідачів в судовому засідання заперечував проти задоволення позову, з підставі викладених у його відзиві.

Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.09.2017 року адміністративний позов ОСОБА_4, в інтересах ОСОБА_3, до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправним та зобов'язання призначити пенсію, задоволено. Визнано дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо припинення виплати ОСОБА_3 пенсії протиправним. Зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя відновити виплату пенсії ОСОБА_3 з 14.01.2017 року.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2018 року апеляційна скарга Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя залишена без задоволення. Постанова Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.09.2017 року по справі №335/8447/17 (2-а/335/393/2017) залишена без змін.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 02.10.2018 року було відкрито виконавче провадження ВП № 57332241, за виконавчим листом Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя №335/8447/17, виданим 30.08.2018 року, яким зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя відновити виплату пенсії ОСОБА_3 з 14.01.2017 року.

Також, 02.10.2018 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в межах виконавчого провадження ВП № 57332241 було винесено постанову про стягнення з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя виконавчого збору у розмірі 14892,00 грн.

Листом від 16.10.2018 року за вих. № 17436/11 Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя повідомило про виконання рішення суду відповідно до вимог виконавчого листа по справі № 335/8447/17, виданого 30.08.2018 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, а саме здійснено фактичне виконання виконавчого листа, про що позивач надає завірену належним чином копію розпорядження № 806035 від 18.06.2018 року та протоколу № 806035 від 18.06.2018 року, про відновлення виплати пенсії стягувану з 14.01.2017 року.

При цьому, позивач зазначає, що відповідно до Постанови КМУ від 18.02.2016 року № 136 «Про затвердження Порядку здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування» передбачено, що у разі виявлення під час здійснення верифікації та моніторингу невідповідності інформації, на підставі якої призначено (продовжено), нарахована або здійснено державну виплату, Мінфін надсилає розпоряднику бюджетних коштів, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, рекомендацію щодо зупинення або припинення таких виплат відповідним реципієнтам або групі реципієнтів.

Підпунктом 15 Постанови КМУ від 25.04.2018 р. № 335 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 р.№ 365» призначається соціальна виплата з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Отже, позивач повідомляє, що така «Відкладена» доплата буде виплачена на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом міністрів України.

Таким чином, позивачем виконано рішення суду лише в частині нарахування коштів, а отже, рішення суду від 25.09.2017 року не виконано в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII) встановлено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404 встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону №1404 визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону №1404 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (ч.3 ст.27 Закону №1404).

Частиною 4 ст. 27 Закону № 1404 встановлено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Суд приходить до висновку про правомірність винесення головним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області постанови про стягнення виконавчого збору від 02.10.2018 року ВП №57332241, та відсутність у відповідача інших можливих повноважень щодо стягнення виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження, враховуючи вимоги частини другої статті 19 Конституції України.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов'язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до п.8 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012р., стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Згідно ч. 1, 2 ст.27 Закону № 1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 27 Закону №1404-VIII примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до частини п'ятої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

За частиною дев'ятою статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір входить до складу коштів виконавчого провадження, які відповідно до п. 2 Порядку використання коштів виконавчого провадження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 р. № 554 використовуються органами державної виконавчої служби для організації та проведення виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб).

Згідно п. 3 Порядку використання коштів виконавчого провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 р. № 554 використання коштів здійснюється виключно в межах і за рахунок відповідних надходжень до спеціального фонду державного бюджету на підставі кошторисів та планів асигнувань спеціального фонду з урахуванням внесених до них змін.

Відповідно до Розділу II Порядку відкриття та закриття рахунків у національній валюті в органах Державної казначейської служби України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.06.2012 № 758, ГТУЮ було відкрито спеціальний реєстраційний рахунок для зарахування надходження коштів із спеціального фонду бюджету за кодом доходу 22070000 «Виконавчий збір». Таким чином, законодавством передбачений виключний перелік випадків звільнення від виконавчого збору.

Жодних підстав для звільнення позивача від сплати виконавчого збору, визначених ст. 27 Закону № 1404-VIII, у даній справі не має.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 244-246, 293, 295, 371, 382 КАС України, суд,

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя до Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області управління Державної виконавчої служби, Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця про стягнення виконавчого збору по виконавчому провадженню №57332241 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі його оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю.В.Геєць