Справа № 761/30511/17
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Ганечко О.М.,

Сорочка Є.О.,

за участю

секретаря судового засідання Кузик М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної пенітенціарної служби України на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 02 травня 2018 року (прийняте в порядку спрощеного позовного провадження, суддя Волошин В.О.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної пенітенціарної служби України, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа - Міністерство юстиції України в особі Генеральної дирекції Державної кримінально-виконавчої служби України про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до Державної пенітенціарної служби України, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа - Міністерство юстиції України в особі Генеральної дирекції Державної кримінально-виконавчої служби України, в якому просив:

- визнати неправомірними дії Державної пенітенціарної служби України щодо підготовки та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві документів для призначення позивачу пенсії за вислугою років на пільгових умовах;

- зобов'язати Державну пенітенціарну службу України в особі голови ліквідаційної комісії підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в м Києві документи позивача для призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, що затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007р. за № 3-1;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити позивачу пенсію за вислугою років на пільгових умовах з 03 березня 2017р. з моменту звернення;

- стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 02 травня 2018 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Державної пенітенціарної служби України щодо відмови у підготовці та поданні до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві документів для призначення ОСОБА_2 пенсії за вислугою років на пільгових умовах. Зобов'язано Державну пенітенціарну службу України в особі голови ліквідаційної комісії Державної пенітенціарної служби України підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві документи на ОСОБА_2 для призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, що затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007р. № 3-1. Стягнуто з Державної пенітенціарної служби України, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1280,0 /одна тисяча двісті вісімдесят/ грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Державною пенітенціарною службою України подано апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з'ясування судом обставин справи та невідповідності висновків суду обставинам справи, в якій просить рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 02 травня 2018 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду першої інстанції про те, що позивач звернувся із заявою до Державної пенітенціарної служби України щодо призначення йому пенсії за вислугою років, не відповідають обставинам справи, оскільки заява позивача від 03.03.2017 не є заявою про призначення пенсії в розумінні Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Також вказано, що Державна пенітенціарна служба України не відмовляла позивачу у призначенні пенсії, оскільки така н наділена відповідними повноваженнями. Разом з тим, зазначено, що у позивача не виникло права на призначення пенсії за вислугою років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки позивач не має встановленої пунктом «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» саме календарної вислуги років, а до цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні Законом не передбачено.

Від позивача 27.12.2018 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому такий просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 з 06 вересня 1998 по 16 вересня 2016 проходив службу в Державній кримінально - виконавчій службі України.

Наказом Державної пенітенціарної служби України від 15.09.2016 за № 223/ОС-16 ОСОБА_2 майора внутрішньої служби, старшого оперуповноваженого відділу з обліково-реєстраційної роботи управління оперативно-розшукової роботи апарату Державної пенітенціарної служби України, було звільнено зі служби відповідно до пункту 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та пункту 4 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв'язку із скороченням штату. Вислуга років позивача на день звільнення становить у календарному обчисленні 18 років 00 місяців 17 днів. У пільговому обчисленні вислуга років становить 22 роки 9 місяців 04 дні (а.с.16).

03 березня 2017 року позивач звернувся із заявою для призначення пенсії за вислугою років до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві, яким у листі від №55/03/Л-573 йому була надана відповідь із роз'ясненнями положень Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за 3135/13402 який регулює питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону (а.с.10).

На виконання вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», позивач 03.03.2017 звернувся до голови комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України, з заявою, в якій просив оформити матеріали щодо призначення йому пенсії за вислугу років, надати йому грошовий атестат, довідку про додаткові види грошового забезпечення та розрахунок вислуги років.

Листом від 27 червня 2017 року №5/1-1320-7.01/217 за підписом заступника голови комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України Данилюка М.Ф. було повідомлено позивача що його календарна вислуга років становить 18 років 0 місяць та 17 днів, в той час коли такий вид пенсії призначається коли календарна вислуга років становить 22 календарних роки та 6 місяців і більше. Одночасно надано грошовий атестат, довідку про додаткові види грошового забезпечення та розрахунок вислуги років (а.с.12).

Тобто, колегія суддів зазначає, що Державна пенітенціарна служба України фактично повідомила позивача про відсутність підстав для призначенні пенсії за вислугою років.

Не погоджуючись з такими діями та бездіяльністю відповідачів позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції з аналізу положень Постанови КМУ від 17 липня 1992 № 393, якою затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, дійшов висновку, що пільгова вислуга років враховується саме при призначенні виду пенсії та не ставиться в залежність від наявності виключно календарної вислуги років. Також зазначено, що виключно органи Пенсійного фонду України уповноважені приймати рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії тим категоріям осіб, на яких розповсюджується дія Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а на Державну пенітенціарну служби України, у випадку вирішення питання про призначення пенсії покладено лише функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсію, необхідних для призначення пенсії документів, тому позовні вимоги до Державної пенітенціарної служби України підлягають задоволенню.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». При звільненні зі служби особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» (ч. 3 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України»).

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб87;, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 01 жовтня 2015р. по 30 вересня 2016р. і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

Положеннями ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» визначено, що держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону, особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» встановлено, що до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Цивільної оборони України та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, Державної інспекції техногенної безпеки та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку - один рік за шість місяців (абз. 1 п. 2).

Згідно Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 встановлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» до вислуги років зараховується один місяць служби за сорок днів час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби (підпункт «г» пункту 3).

Одночасно стаття 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначенні пенсії.

Згідно з частиною другої статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Проте, питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 N 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі по тексту - Порядок).

Зокрема, пунктом першим цього порядку встановлено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб.

Відповідно до вказаного Порядку, на уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.

В свою чергу відповідно до ст. 49 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» рішення щодо призначення або відмови в призначенні певного виду пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» приймають органи Пенсійного фонду України.

З аналізу зазначених норм вбачається, що виключно органи Пенсійного фонду України уповноважені приймати рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії тим категоріям осіб, на яких розповсюджується дія Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

На Державну пенітенціарну служби України, у випадку вирішення питання про призначення пенсії у відповідності до вище вказаного Закону позивачу, покладено лише функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсію, необхідних для призначення пенсії документів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції що листом від 27 червня 2017 №5/1-1320-7.01/217 за підписом заступника голови комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України Данилюка М.Ф. було повідомлено позивача що його календарна вислуга років становить 18 років 0 місяць та 17 днів, в той час коли такий вид пенсії призначається коли календарна вислуга років становить 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

Тобто, колегія суддів зазначає, що Державна пенітенціарна служба України фактично повідомила позивача про відсутність підстав для призначенні пенсії за вислугою років.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що Державною пенітенціарною службою України в особі заступника голови ліквідаційної комісії порушено вимоги чинного законодавства, а саме: п. 12 Порядку № 3-1, оскільки в матеріалах справи не міститься доказів оформлення всіх необхідних документів позивача та подання про призначення пенсії у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії, ознайомлення з ним позивача, і направлення їх до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Відтак, доводи апеляційної скарги щодо того, що Державною пенітенціарною службою України не було відмовлено позивачу у призначенні пенсії не знайшли свого підтвердження, оскільки Державна пенітенціарна служба України фактично повідомила позивача про відсутність підстав для призначенні пенсії за вислугою років та не оформила всіх необхідних документів позивача та не направила їх до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та визнання неправомірними дій Державної пенітенціарної служби України щодо відмови у підготовці та поданні до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві документів для призначення ОСОБА_2 пенсії за вислугою років на пільгових умовах та зобов'язання Державну пенітенціарну службу України в особі голови ліквідаційної комісії Державної пенітенціарної служби України підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві документи на ОСОБА_2 для призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, що затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 № 3-1.

Що стосується вимог позивача зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити йому пенсію за вислугою років на пільгових умовах з 3 березня 2017 року, з моменту звернення, колегія суддів зазначає, що суд не уповноважений втручатися до дискреційних повноважень суб'єкта владних повноважень та досліджувати нові документи, які не подавалися територіальному органу Пенсійного фонду, та встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права на призначення (перерахунок) пенсії. Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб'єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред'являються до рішень суб'єктів владних повноважень та закріплені в ч. 2 ст. 2 КАС України.

Також, колегія суддів зазначає, що такі вимоги є передчасними, оскільки згідно із законодавством, такі вимоги позивач може зазначити у відповідній заяві про призначення пенсії, яка розглядатиметься пенсійним фондом у встановленому законодавством та нормативними актами порядку за його заявою з вирішенням всіх питань позивача про призначення пенсії, у тому числі щодо виду пенсії та визначення стажу необхідного для призначення пенсії, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що такі вимоги не підлягають задоволенню.

Разом з тим, судом першої інстанції в оскаржуваному рішення зроблено висновки щодо наявності права позивача на призначення пенсії за віком, однак, суд апеляційної інстанції вважає такі висновки передчасними, оскільки Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві не подавалися документи позивача для вирішення органом Пенсійного фонду України питання наявності чи відсутності права позивача на призначення пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб'єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред'являються до рішень суб'єктів владних повноважень та закріплені в ч. 2 ст. 2 КАС України, однак, в даному випадку питання призначення пенсії позивачу розглянуто неповноважним суб'єктом владних повноважень, а належним - Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві таке питання не розглядалося, тому висновки суду щодо наявності права позивача на призначення пенсії за віком є передчасними.

Отже, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні та є підставою для його зміни.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який відповідачем в даному випадку не виконаний.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що висновки суду першої інстанції, викладені в мотивувальній частині рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 02 травня 2018 року щодо наявності у позивача права на призначення пенсії за віком є передчасними, а тому, у відповідності до ст.317 КАС України, таке рішення необхідно змінити, зазначивши, що підстави для часткового задоволення позовних вимог викладені у мотивувальній частині даної постанови.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної пенітенціарної служби України задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 02 травня 2018 року змінити в мотивувальній частині.

В іншій частині рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 02 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повний текст постанови складено 16 січня 2019 року.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді О.М. Ганечко

Є.О. Сорочко