Справа № 2240/2847/18
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 січня 2019 року

Київ

справа №2240/2847/18

касаційне провадження №К/9901/1835/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: Бившевої Л.І. (суддя-доповідач), Хохуляка В.В., Шипуліної Т.М., розглянув матеріали касаційної скарги Головного управління ДФС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.10.2018 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2018 у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 09.10.2018, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2018, позов задовольнив: визнав протиправним та скасував податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 30.07.2018 № і № та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 30.07.2018 №.

Головне управління ДФС у Хмельницькій області подало до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.10.2018 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2018.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема статті 177 Податкового кодексу України, статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суд першої інстанції ухвалою від 22.08.2018 призначив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, виходили з того, що витрати позивача на придбання палива є документально підтвердженими витратами та безпосередньо пов'язаними із господарською діяльністю позивача з надання транспортних послуг. Відповідачем не доведено безпідставного віднесення позивачем до господарських витрат вартості пального на суму 86947,91 грн, що призвело до заниження об'єкту оподаткування на суму 13042,19 грн. Разом з тим, контролюючим органом не доведено та не надано належних доказів, які б свідчили, що понесені позивачем витрати на придбання пального не пов'язані з отриманням доходу.

Випадки, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається. У касаційні скарзі таких застережень не міститься.

За таких обставин суд касаційної інстанції вважає касаційну скаргу на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2018, ухвалену за результатами апеляційного перегляду рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.10.2018, необґрунтованою.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи зазначене, у відкритті касаційного провадження належить відмовити.

Керуючись пунктом 5 частиною першою, пунктом 2 частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.10.2018 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2018.

Копія ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк

Т.М. Шипуліна