Справа № 0640/3912/18
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0640/3912/18 Головуючий у 1-й інстанції: Капинос Оксана Валентинівна

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

17 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С. Охрімчук І.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення 390444,00,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації, що полягає у невиплаті коштів, протиправною;

- стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації матеріальну шкоду, а саме: компенсацію за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 в сумі 154031,02 грн., та шкоду, заподіяну внаслідок несвоєчасної виплати компенсації за втрачене домоволодіння в сумі 236412,98 грн., а всього 390444,00 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що їй на праві приватної власності належав житловий будинок АДРЕСА_1. 16.12.2008 її було поставлено на чергу в УПСЗН Овруцької РДА для виплати компенсації за втрачене домоволодіння. При зверненні до відповідача із заявою про виплату компенсації за втрачене на радіоактивній забрудненій території майно, вона отримала відмову у проведенні таких виплат. У листі вказано, що вона дійсно, перебуває на черзі у відповідача для отримання компенсації та кошти за втрачене домоволодіння не виплачені у зв'язку з відсутністю фінансування. До цього часу компенсація їй не виплачена та на неї не нарахована відповідна індексація її вартості, у зв'язку з тривалим часом невиконання судового рішення та несплати компенсації вона зазнає матеріальних збитків.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду 03 вересня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні її позову та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13.06.2008 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, який належав ОСОБА_2, прийнятий на баланс Покалівської сільської ради Овруцького району Житомирської області.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 10.10.2008 по справі №2-а-9950/08 зобов'язано УПСЗН Овруцької РДА Житомирської області поставити ОСОБА_2 на чергу для виплати грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 в сумі 97414,00 грн.

Постановою Овруцького районного суду від 31.03.2011 по справі №2а-2654/11 було зобов"язано Управління праці та соціального захисту населення Овруцької РДА Житомирської області провести ОСОБА_2 перерахунок компенсації за втрачене домоволодіння з урахуванням коефіцієнтів індексації житлового фонду 1,18 та 1,34.

ОСОБА_2 звернулась до відповідача із заявою про виплату компенсації за втрачене на радіоактивній території домоволодіння.

Листом від 25.07.2018 №07-04/2986 Управління праці та соціального захисту населення Овруцької РДА Житомирської області повідомило заявника, що дійсно, позивач з 16.12.2008 перебуває на черзі у відповідача для отримання компенсації в сумі 97414,00 грн. На виконання рішення суду від 31.03.2011 по справі №2а-2654/11 Управлінням праці та соціального захисту населення Овруцької РДА Житомирської області збільшено суму компенсації з урахуванням коефіцієнтів індексів 1,18 та 1,34 до 154031,02 грн.

Управлінням праці не здійснювалася виплата коштів згідно рішень судів, оскільки Законами України "Про Державний бюджет України" та кошторисами видатків кошти на виплату допомог та компенсацій згідно рішень суду для управління праці не передбачалися (а.с.19).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до статті 35 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи", позивач із грудня 2008 року перебуває у черзі для отримання грошової компенсації за здане домоволодіння тому вважав, що право позивача є захищеним та не потребує додаткового захисту, а відтак відмовив у задоволенні позовних вимог.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким в позові відмовлено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Частиною 1 статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 ст.21 КАС України встановлено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 1 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачає, що державна політика в галузі соціального захисту потерпілих від Чорнобильської катастрофи базується, в тому числі, на принципах соціального захисту людей, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до частин 6, 8 статті 4 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" громадяни, які відселяються або самостійно переселяються, користуються компенсаціями, передбаченими цим Законом. Порядок відселення та самостійного переселення визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 35 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" компенсація громадянам за втрачене у зв'язку з евакуацією, відселенням або самостійним переселенням відповідно до статті 4 цього Закону майно включає грошову компенсацію у повному розмірі вартості жилих, дачних, садових будинків, гаражів, господарських будівель та споруд, яка здійснюється за цінами, встановленими на момент припинення права власності.

Відповідно до пункту 7 Положення "Про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року за №755, грошова компенсація перераховується на особистий рахунок переселенця (спадкоємця) у порядку черги, встановленої місцевими органами виконавчої влади.

Приписами ч.1 п.8 зазначеного Положення (редакція на час перебування позивача у черзі) у разі, коли у період до перерахування грошової компенсації Кабінетом Міністрів України були прийняті нормативні акти, за якими вартість житлового фонду індексується, компенсація виплачується з урахуванням цієї індексації.

Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №76 від 05.03.2007р. було проведено індексацію об'єктів житлового фонду з коефіцієнтом 1,24 станом на 1.01.2007р.

Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №100 від 27.02.2008 р., проведено індексацію об'єктів житлового фонду з коефіцієнтом 1,18 станом на 01.01.2008р.

Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №133 від 31.03.2009р., проведено індексацію об'єктів житлового фонду з коефіцієнтом 1,34 станом на 01.01.2009р.

Колегія суддів зазначає, що до 18.11.2009 р. порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно було урегульовано Положенням "Про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №755 від 15.07.1997 р.

Відповідно до п.10 Порядку використання коштів державного бюджету України на виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №936 від 20.09.2005 р., розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня за програмами є управління праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій.

Постановою Кабінету Міністрів України №1243 від 18.11.2009 затверджено новий Порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території, дія якого поширюється на громадян, які не отримали зазначену компенсацію на дату набрання чинності постановою, якою затверджено цей Порядок, в тому числі тих громадян, які перебувають на черзі на отримання компенсації.

Встановлено, позивач з 16.12.2008 року перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації в черзі для отримання грошової компенсації за житловий будинок. Тобто, позивач стала на чергу для отримання грошової компенсації за втрачене нерухоме майно на радіоактивно забрудненій території, під час дії норм Положення №755 від 15.07.1997.

Постановою Овруцького районного суду від 31.03.2011 року по справі 2а-2654/11 зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації провести перерахунок ОСОБА_2 компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 з урахуванням коефіцієнтів індексації житлового фонду 1,18 та 1,34, збільшивши її розмір з 97414грн. до 154031 грн. 02 коп. (а.с.8) то б то, з урахуванням індексів введених до 28.11.2009 року.

Порядком №1243 року не передбачено врахування індексації вартості житлового фонду, які прийняті з 28.11.2009 р.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з тим, що визначена позивачу сума компенсації вірно проіндексована лише з урахуванням індексації вартості житлового фонду згідно нормативних актів, прийнятих тільки до 28.11.2009 року.

Постанова Житомирського окружного адміністративного суду від 10.10.2008 у справі №2-а-9950/08 та постанова Овруцького районного суду Житомирської області від 31.03.2011 у справі №2а-2654/11 на момент судового розгляду є виконаними.

На час розгляду справи позивач продовжує перебувати на черзі у відповідача для отримання компенсації за втрачене домоволодіння.

Згідно з пунктом 5 Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2009 року №1243, сума компенсації перераховується за рішенням райдержадміністрації (виконавчого органу ради міста обласного значення), що прийнято на підставі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку, відділенням Державного казначейства місця відселення на особистий рахунок переселенця або спадкоємця, відкритий ним у будь-якому банку України, у порядку черговості, встановленої райдержадміністрацією (виконавчим органом ради міста обласного значення) з урахуванням дати реєстрації заяви щодо отримання компенсації в обліковому журналі. Контроль та відповідальність за дотриманням черговості покладається на райдержадміністрацію (виконавчий орган ради міста обласного значення).

Таким чином, питання щодо виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території законодавчо урегульовано. При цьому строк її виплати законодавчо не визначений будь-яким терміном чи періодом.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду від 17.03.2016 у справі №К/800/41543/15 (286/2220/15-а).

За таких підстав, колегія суддів вважає, що незважаючи на тривалий термін перебування позивача на черзі для отримання зазначеної компенсації (з 2008 року), відповідно до вищенаведених норм діючого законодавства, право позивача є захищеним та не потребує додаткового захисту способом визначеним позивачем, а відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Щодо індексації вартості втраченого домоволодіння, колегія суддів зазначає наступне.

Встановлено, що з 2011 року по даний час, питання врахування відповідачем індексів балансової вартості житлового фонду, як для визначення позивачу остаточної вартості суми компенсації, останнім не розглядалось.

Позивач у прохальній частині позовної заяви просить стягнути матеріальну шкоду - компенсацію за втрачене домоволодіння в сумі 154021,02 грн. та 236412,98 грн., як шкоду заподіяну несвоєчасною виплатою зазначеної компенсації. При цьому, у позові на обгрунтування останньої суми, позивач посилається на Порядок індексації вартості об'єктів житлового фонду та Накази Мінрегіонрозвитку про затвердження індексів балансової вартості житлового фонду за 2011 -2017 роки - 1,14;1,13;1,27;1,22;127.

Позивачем не зазначено чому ним зазначена шкода обраховується саме на підставі індексів балансової вартості житлового фонду, а не із загальних засад цивільного законодавства, що визначають загальний порядок відшкодування шкоди в тому числі і заподіяної невиконанням грошового зобов"язання.

На думку колегії, посилання в позові на ст.394 ЦК України, є помилковим, оскільки зазначена норма стосується за інших умов іншого роду компенсації право на яку може мати лише власник житлового будинку яким уже не є позивач з 13 червня 2008 року (а.с.9) - часу передачі ним домоволодіння на баланс Покалівської сільської ради Овруцького району Житомирської області. Тому, заявлена вимога і із зазначених підстав є необгрунтованою, а наведений позивачем обрахунок шкоди не міг бути покладений судом в основу підставності задоволення заявленої вимоги.

Інших доводів позивачем не наведено, вимог не заявлено.

Таким чином, доказів протиправної бездіяльності відповідача щодо відмови у врахуванні індексації з 2011 року суду не надано, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в задоволенні позову, в частині стягнення 236412,98 грн., як шкоди заподіяної внаслідок несвоєчасної виплати компенсації за втрачене домоволодіння, слід відмовити.

При цьому, колегія суддів зазначає, що посилання відповідача на те, що виплату коштів компенсації не проведено, оскільки Законами України "Про Державний бюджет України" та кошторисами видатків, кошти, на виплату допомог та компенсацій згідно рішень суду для управління праці - не передбачалися (а.с.19), свідчить про не здійснення законодавчо визначеної виплати вказаної компенсації не з вини відповідача.

В матеріалах справи відсутні докази обратного.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні рішення правильно застосував норми матеріального права, повно з'ясував обставини, що мають значення для справи.

Згідно з ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 17 січня 2019 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Моніч Б.С. Охрімчук І.Г.