Справа № 640/18074/18
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2019-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18 січня 2019 року 640/18074/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Чудак О.М., за участю секретаря судового засідання Стринадко О.Г., позивача ОСОБА_1, представника третьої особи ОСОБА_2, у відсутність представників відповідача, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Генеральна прокуратура України, про визнання дій протиправними, скасування постанови,

встановив:

31.10.2018 ОСОБА_1 (ОСОБА_1.) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про:

- визнання дій головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанської Аліни Леонідівни (Думанська А.Л.) щодо винесення постанови від 03.10.2018 про закінчення виконавчого провадження №55834654, - протиправними;

- скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанської А.Л. від 03.10.2018 про закінчення виконавчого провадження №55834654.

В обґрунтування адміністративного позову зазначила, що виконавче провадження №55834654 відкрито з метою виконання судового рішення у справі №826/16254/16. Позивач наголосила, що боржником - Генеральною прокуратурою України належним чином не виконано судове рішення у справі №826/16254/16, адже відповіді по суті її скарги від 15.09.2016 Генеральною прокуратурою України не надано. Водночас, державний виконавець, отримавши лист Генеральної прокуратури України про виконання судового рішення у справі №826/16254/16, належним чином не перевірила достовірності наведеної у такому листі інформації щодо виконання вказаного судового рішення. Тому, виконавче провадження №55834654 закінчено передчасно, а постанова від 03.10.2018 про закінчення виконавчого провадження №55834654 є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.12.2018 у справі відкрито провадження, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Генеральну прокуратуру України та призначено судове засідання.

21.12.2018 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву ОСОБА_1 в якому вказано про необґрунтованість позовних вимог. Зазначено, що листом за вихідним №04/2/4-18953-15 від 14.08.2018 Генеральною прокуратурою України повідомлено державного виконавця про те, що скаргу ОСОБА_1 від 15.09.2016 розглянуто по суті та на адресу ОСОБА_1 направлено відповідь по суті її скарги від 15.09.2016. Отже, виконавче провадження №55834654 правомірно закінчено на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (Закон №1404-VIII) та згідно постанови від 03.10.2018 у зв'язку із фактичним виконанням Генеральною прокуратурою України судового рішення №826/16254/16.

24.12.2018 до суду надійшли пояснення Генеральної прокуратури України, в яких вказано про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 Зазначено, що на виконання судового рішення у справі №826/16254/16 та постанови державного виконавця у виконавчому провадженні №55834654, за вихідним №04/2/4-18953-15 від 14.08.2018 на адресу ОСОБА_1 направлено відповідь по суті її скарги від 15.09.2016. Також за вихідним №04/2/4-18953-15 від 14.08.2018 направлено головному державному виконавцю Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанській А.Л. інформацію про розгляд та надання відповіді на скаргу позивача від 15.09.2016.

В ході судового засідання позивач підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, а представник відповідача вказав на можливості розгляду справи у їх відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши пояснення, надані учасниками судового процесу, а також докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, встановив наступне.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.01.2017 у справі №826/16254/16, яка набрала законної сили, задоволено позов адвоката ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії. Визнано бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка полягає у не розгляді та ненаданні письмової відповіді на скаргу адвоката ОСОБА_1 від 15.09.2016 протиправною. Зобов'язано Генеральну прокуратуру України розглянути та надати письмову відповідь на скаргу адвоката ОСОБА_1 від 15.09.2016.

22.03.2017 Окружним адміністративним судом міста Києва з метою виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.01.2017 у справі №826/16254/16 видано виконавчий лист №826/16254/16 про зобов'язання Генеральну прокуратуру України розглянути та надати письмову відповідь на скаргу адвоката ОСОБА_1 від 15.09.2016.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанської А.Л. від 20.02.2018 відкрито виконавче провадження №55834654 з виконання вказаного виконавчого листа №826/16254/16 від 22.03.2017.

03.10.2018 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанською А.Л. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №55834654 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII. Зазначено, що листом за вихідним №04/2/4-18953-15 від 14.08.2018 Генеральною прокуратурою України повідомлено Відділ про те, що заява ОСОБА_1 від 15.09.2016 розглянута та за результатами розгляду заявнику надано відповідь.

В той же час, позивач зазначає, що відповідь на свою скаргу від 15.09.2016 вона не отримала, а в листі за вихідним №04/2/4-18953-15 на її адресу надійшов лист Генеральної прокуратури України від 17.08.2018 із відповіддю на її заяву від 11.08.2018 про надання завіреної копії витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №000053. Позивач вважає, що виконавче провадження №55834654 закінчено передчасно, а постанова від 03.10.2018 про закінчення виконавчого провадження №55834654 є протиправною та підлягає скасуванню, у зв'язку із чим звернулась до суду із даним позовом.

Суд, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, дійшов наступних висновків.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом №1404-VIII.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно пункту 1 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

При цьому, стаття 63 Закону №1404-VIII передбачає, обов'язок державного виконавця перевірити виконання рішення, за яким боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Згідно пункту 10 розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/4 (в редакції станом на час прийняття оскаржуваної постанови) у разі виконання боржником рішення виконавець складає акт, що підписується сторонами виконавчого провадження, та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що умовою закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону №1404-VIII є фактичне виконання боржником в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. При цьому, державний виконавець повинен достеменно встановити вказаний факт не обмежуючись лише розглядом повідомлення боржника про виконання рішення.

Визначаючись щодо обґрунтованості висновків державного виконавця про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження №55834654 згідно пункту 9 частини першої статті 1 Закону №1404-VIII, суд враховує, що виконавче провадження №55834654 відкрито з метою виконання виконавчого листа №826/16254/16 про зобов'язання Генеральну прокуратуру України розглянути та надати письмову відповідь на скаргу адвоката ОСОБА_1 від 15.09.2016.

Обґрунтовуючи наявність підстав для закінчення виконавчого провадження №55834654 згідно оскаржуваної постанови від 03.10.2018 державний виконавець зазначив, що листом за вихідним №04/2/4-18953-15 від 14.08.2018 Генеральною прокуратурою України повідомлено Відділ про те, що заява ОСОБА_1 від 15.09.2016 розглянута та за результатами розгляду заявнику надано відповідь.

Разом з цим, доказів отримання позивачем відповіді Генеральної прокуратури України на її скаргу від 15.09.2016 до матеріалів справи ні відповідачем, ні третьою особою не надано. Долучені Генеральною прокуратурою України список згрупованих поштових відправлень та розрахункові документи про оплату послуг поштового зв'язку беззаперечно не свідчать про направлення позивачу саме відповіді на її скаргу від 15.09.2016. Більше того, вказані у них буквено-цифрові номера (штрихкодові ідентифікатори) поштових відправлень містять 14 символів (за встановлених 13), що позбавляє можливості встановити належне надсилання таких відправлень.

Водночас, позивач зазначає, що за вихідним №04/2/4-18953-15 на її адресу надійшов лист Генеральної прокуратури України від 17.08.2018 із відповіддю на її заяву від 11.08.2018 про надання завіреної копії витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №000053. На підтвердження даної обставини позивач надала копію листа Генеральної прокуратури України від 17.08.2018 за вихідним №04/2/4-18953-15 вказаного змісту.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У розумінні частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що Генеральною прокуратурою України не надано належних та достатніх доказів виконання виконавчого листа №826/16254/16. Водночас, державний виконавець не перевірив факт виконання вказаного виконавчого листа та закінчив виконавче провадження №55834654 без достатніх на те підстав.

Також суд враховує, що на виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.12.2018 Відділом примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надано матеріали виконавчого провадження №55834654.

Встановлено, що в матеріалах виконавчого провадження №55834654 відсутній акт про виконання боржником рішення підписаний сторонами виконавчого провадження, складання якого передбачено пунктом 10 розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішень чи будь-які інші докази, які б підтвердили реальне та в повному обсязі виконання боржником виконавчого провадження, а відтак, і наявність підстав для його закриття.

З огляду на викладені обставини в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Частиною першою, сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки даний позов сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, підлягає задоволенню повністю, а згідно наявної у матеріалах справи квитанції від 31.10.2018, позивачем за його подання сплачено судовий збір у розмірі 1409,60 грн, то вказана сума підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанської Аліни Леонідівни щодо винесення постанови від 03.10.2018 про закінчення виконавчого провадження №55834654 протиправними.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанської Аліни Леонідівни від 03.10.2018 про закінчення виконавчого провадження №55834654.

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1409,60 грн (одна тисяча чотириста дев'ять гривень шістдесят копійок).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 287, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - ОСОБА_1 (місце приживання фізичної особи: 03118, місто Київ, вулиця П'ятигорська, будинок 66; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1).

Відповідач - Відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (місцезнаходження юридичної особи: 01001, місто Київ, вулиця Городецького, будинок 13; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 00015622).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Генеральна прокуратура України (місцезнаходження юридичної особи: 01011, місто Київ, вулиця Різницька, будинок 13/15; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 00034051).

Повний текст рішення складено та оголошено 18.01.2019.

Суддя О.М. Чудак