Справа № 826/23025/15
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

15 січня 2019 року

Київ

справа №826/23025/15

адміністративне провадження №К/9901/19426/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

при секретарі: Лисенко О.М.,

за участю: представника позивача: Антохова Я.С.,

представника відповідачів: Трембача О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2016 (суддя - Мельничук В.П.) у справі № 826/23025/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» (далі - ТОВ «Нікея-ЛТД») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просило:

визнати незаконним та скасувати лист Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі - ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві) від 12.03.2015 № 16496/10/26-55-18-04;

визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління ДФС у місті Києві від 13.05.2015 № 7722/10/26-15-11-03-11 про результати розгляду первинної скарги;

визнати незаконним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України від 05.08.2015 № 16407/99-99-11-02-02-15 про результати розгляду скарги;

зобов'язати ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві включити відомості з поданої ТОВ «Нікея-ЛТД» () податкової декларації з податку на додану вартість за податковий період календарний місяць лютий 2015 року, доповнення та додатків до цієї декларації, до облікових даних щодо цього товариства у інформаційних базах даних Державної фіскальної служби України.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.12.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2016, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною відмову ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві у прийнятті податкової декларації ТОВ «Нікея-ЛТД» з податку на додану вартість за податковий період календарний місяць лютий 2015 року з додатками 2, 3, 4, 5, доповненням до цієї податкової декларації у формі листа від 10.03.2015 вих. № 54 та флеш-носієм з копіями записів реєстрів виданих та отриманих податкових накладних в електронній формі. Постановлено вважати прийнятою та зареєстрованою податкову декларацію ТОВ «Нікея-ЛТД» з податку на додану вартість за податковий період календарний місяць лютий 2015 року з додатками 2, 3, 4, 5, доповненням до цієї податкової декларації у формі листа від 10.03.2015 вих. № 54 та флеш-носієм з копіями записів реєстрів виданих та отриманих податкових накладних в електронній формі - 10.03.2015. В решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2016 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.12.2015 залишено без руху.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду апеляційної інстанції позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

У касаційній скарзі ТОВ «Нікея-ЛТД» просить скасувати ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2016 та направити справу до цього ж суду для продовження розгляду.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що хоча Законом України «Про судовий збір» передбачено оподаткування судовим збором кожної позовної вимоги немайнового характеру, ставка судового збору визначена за подання позову, а не позовної вимоги. Відсутність встановленого законом розміру ставки судового збору за подання позовної вимоги немайнового характеру у разі подання позову немайнового характеру з кількома позовними вимогами немайнового характеру не дозволяє відносити суми сплаченого за кожну таку позовну вимогу судового збору до складу витрат товариства, і тому при оформленні матеріалів адміністративного позову було вирішено оплатити судовим збором лише адміністративний позов за визначеною законом ставкою. Крім того, заявник касаційної скарги зазначає, що час звернення з даним адміністративним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва (02.10.2015) згідно з Законом України «Про судовий збір» ставка судового збору становила один розмір мінімальної заробітної плати, що становило 1218 грн. Проте, приймаючи рішення про залишення апеляційної скарги без руху, судом апеляційної інстанції застосовано положення статті 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік».

В письмових запереченнях на касаційну скаргу Головне управління ДФС у місті Києві та ДФС України зазначають, що рішення суду апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, відповідачі просять залишити касаційну скаргу позивача без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною шостою статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Мотивуючи рішення про залишення апеляційної скарги ТОВ «Нікея-ЛТД» суд апеляційної інстанції, зокрема, виходив з того, що сума судового збору, яка підлягає сплаті при поданні апеляційної скарги за ставкою для вимог немайнового характеру юридичною особою становить 1515,80 грн. (1 розмір мінімальної заробітної плати *110%).

Верховний Суд вважає зазначений висновок суду апеляційної інстанції помилковим, з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, згідно із підпунктом 2 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI, з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 року (редакція діє з 01.09.2015), за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, ставка судового збору встановлена у такому розмірі: 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що сума судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру, який поданий юридичною особою, становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі з 01.01.2015 встановлено 1218 грн.

Таким чином, враховуючи, що даний адміністративний позов було подано у жовтні 2015 року, ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру, який поданий юридичною особою становила 1218 грн., а апеляційної скарги відповідно становила 1339,80 грн. (1218*110%).

Крім того, абзацом 2 частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» » (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі, коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Системний аналіз частини першої статті 6, частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час подання позову) дає підстави для висновку, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов'язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою.

Отже, враховуючи вимоги адміністративного позову немайнового характеру, судом апеляційної інстанції невірно визначено суму судового збору, яку необхідно було сплатити ТОВ «Нікея - ЛТД» за подання апеляційної скарги

Таким чином, ухвалюючи рішення від 27.01.2016 про залишення апеляційної скарги ТОВ «Нікея - ЛТД», судом апеляційної інстанції було порушено норми процесуального закону.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції з 15.12.2017) підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі; справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

В зв'язку з цим, відповідно до вимог статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до Київського апеляційного адміністративного суду.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2016 скасувати та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна ,

Судді Верховного Суду