Справа № 480/15/19
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2019 р. Справа № 480/15/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Опімах Л.М.,

розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області про скасування повідомлення,-

В С Т А Н О В И В:

01 січня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що пред»явив до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області для виконання виконавчий лист про зобов»язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Сумській області здійснити йому перерахунок та виплату пенсії з 01.05.2018 у розмірі 58 відсотків розміру грошового забезпечення при призначенні пенсії із врахуванням раніше виплачених сум пенсії та здійснити перерахунок та виплату пенсії з 23.07.2017 на підставі довідки ДП «Сумська виправна колонія (№116)» №4/15 від 21.06.2018.

12 грудня 2018 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області прийняв рішення у формі повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання, мотивуючи його наявністю постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018.

Позивач вважає повідомлення державного виконавця протиправним та просить скасувати, зазначаючи, що пунктами 1, 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

При цьому, державний виконавець не мав підстав, перелік яких, визначений ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», для повернення виконавчого листа, оскільки факт виконання чи невиконання боржником рішення суду на підставі якого виданий виконавчий лист, державний виконавець має з'ясувати виключно після відкриття виконавчого провадження. Жодним іншим органам не надано право примусово виконувати рішення суду.

В судове засідання позивач не з»явився, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений, подаючи позов, просив розглянути справу без його участі.

Відповідач подав відзив на позов, в якому проти його задоволення заперечив, обґрунтовуючи заперечення тим, що 12.12.18 року державним виконавцем, на підставі п.9 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, у зв'язку з тим, що 22.08.2018 Кабінетом Міністрів України прийнята постанова № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», якою затверджений Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Пунктом 2 Постанови передбачено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов'язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою. Тому, відповідно до пункту 9 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем було прийняте рішення про повернення виконавчого документа заявнику.

Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12 грудня 2018 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області прийняв рішення у формі повідомлення про повернення ОСОБА_1 виконавчого листа, виданого Сумським окружним адміністративним судом про зобов»язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Сумській області здійснити йому перерахунок та виплату пенсії з 01.05.2018 у розмірі 58 відсотків розміру грошового забезпечення при призначенні пенсії із врахуванням раніше виплачених сум пенсії та здійснити перерахунок та виплату пенсії з 23.07.2017 на підставі довідки ДП «Сумська виправна колонія (№116)» №4/15 від 21.06.2018, без прийняття його до виконання з підстав ( а.с. 8, 11).

Суд вважає, що таке рішення державного виконавця не відповідає вимогам законодавства про виконавче провадження та порушує права позивача з огляду на таке.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб»єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 129 1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Відповідно до частин 2,4 ст.372 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII (далі-Закон № 1404-VIII).

Згідно ст.1 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Таким чином, відповідач у справі - суб'єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством України покладений обов'язок по примусовому виконанню рішень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) і в передбачених Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ст.6 Закону № 1404-VIII у випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються органами доходів і зборів, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами. Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. У випадках, передбачених законом, рішення можуть виконуватися іншими органами. Органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання.

Тобто, виключно закон має визначати орган чи установу, які можуть примусово виконувати рішення суду.

Водночас, постанова Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» лише визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Таким чином висновок державного виконавця про те, що поданий позивачем виконавчий лист не підлягає виконанню органами державної служби та посилання на п.9 ч.4. ст.4 Закону № 1404-VIII суперечить зазанченим вище вимогам закону, є протиправним, а відтак повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб»єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб»єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що відповідно до квитанції позивачем сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн. (а.с.3), тому зазанчена сума підлягає відшкодуванню на користь позивача з Головного територіального управління юстиції у Сумській області, оскільки управління державної виконавчої служби є його структурним підрозділом.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 268-271, 287, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1( ід.н. НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ( , вул.Г.Кондартьєва, 28, м.Суми, 40003) про скасування повідомлення - задовольнити.

Скасувати повідомлення державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 12.12.2018 про повернення виконавчого документа без прийняття його до виконання стягувачу ОСОБА_1.

Стягнути з Головного територіального управління юстиції у Сумській області ( , вул.Г.Кондартьєва, 28, м.Суми, 40003) на користь ОСОБА_1 768,40 грн. в рахунок відшкодування судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення апеляційної інстанції.

Суддя Л.М. Опімах