Справа № 159/3073/18
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року ЛуцькСправа № 159/3073/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови про опис та арешт майна боржника від 05.06.2018 у ВП №5535456.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою головного державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Поліщук О.В. про опис та арешт майна боржника від 05.06.2018, винесеною у виконавчому провадженні №55354569 щодо виконання виконавчого листа Ковельського міськрайонного суду Волинської області, описано та накладено арешт на майно, зокрема, квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить боржнику - ОСОБА_3

Водночас, згідно свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 21.01.2005 квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на яку накладено арешт постановою головного державного виконавця про опис та арешт майна боржника від 05.06.2018, також належить ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності.

Таким чином, постановою від 05.06.2018 накладено арешт на частину квартири, яка належить позивачу ОСОБА_1

У зв'язку з чим, позивач вважає постанову головного державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Поліщук О.В. про опис та арешт майна боржника від 05.06.2018 у ВП №5535456 протиправною, а відтак такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 20.07.2018 відмовлено у відкритті провадження у справі.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2018 апеляційну скаргу позивача задоволено, ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 20.07.2018 про відмову у відкритті провадження у справі скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 20.07.2018 про відмову у відкритті проваджену справі виходив з того, що позивач не є стороною виконавчого провадження, а відтак не позбавлений права щодо оскарження дій державного виконавця в адміністративному порядку, у зв'язку із чим в даному випадку відсутній спір про право.

Згідно ухвали Волинського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи(у письмовому провадженні).

Представник відповідача у клопотанні від 21.01.2019 просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю, оскільки постанова про опис та арешт майна боржника від 05.06.2018 у ВП №5535456 була прийнята державним виконавцем з додержанням вимог Закону України "Про виконавче провадження", а тому підстави для її скасування відсутні.

Також просив суд розгляд справи здійснювати без участі представника відповідача.

Позивач в письмовій заяві від 21.01.2019 року просив розгляд справи здійснювати без його участі.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності учасників справи на підставі наявних у матеріалах справи доказах, оскільки у відповідності до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21.06.2017, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.307 КК України і обрано покарання: за ч.1 ст.309 КК України у виді 1 року позбавлення волі; за ч.2 ст.307 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить засудженому на праві приватної власності із застосуванням ст.69 КК України.

На підставі вироку Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21.06.2017, видано виконавчий лист №159/1932/17,1-КП/159/197/17 від 29.11.2017.

11.12.2017 головним державним виконавцем Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Поліщук О.В. відкрито виконавче провадження №55354569 з виконання виконавчого листа Ковельського міськрайонного суду Волинської області №159/1932/17,1-КП/159/197/17 від 29.11.2017 про конфіскацію в дохід держави всього майна, що належить засудженому ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Постановою головного державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Поліщук О.В. про опис та арешт майна боржника від 05.06.2018, винесеною у виконавчому провадженні №55354569, описано та накладено арешт на майно, зокрема, квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить боржнику - ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про наступне.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 10 Закону заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частинами 3, 5 ст.18 Закону встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Статтею 56 Закону передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Як встановлено судом, постановою головного державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Поліщук О.В. про опис та арешт майна боржника від 05.06.2018, описано та накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить боржнику - ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності.

Водночас, з матеріалів справи, а саме свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 21.01.2005 та витягу Волинського обласного бюро технічної інвентаризації про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.03.2005 №6742871 вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на яку накладено арешт постановою головного державного виконавця про опис та арешт майна боржника від 05.06.2018, також належить позивачу ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності.

Отже, оскаржуваною постановою головного державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Поліщук О.В. про опис та арешт майна боржника від 05.06.2018, накладено арешт на частину квартири, що належить ОСОБА_1

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ч.1 ст.59 ЗУ "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Суд приходить висновку, що стаття 59 Закону України "Про виконавче провадження" є спеціальною нормою, в якій закріплено порядок вирішення спорів, що виникають між органом державної виконавчої служби та особою, яка не є боржником у виконавчому провадженні, з приводу накладення арешту на майно особи. У разі виникнення зазначеної спірної ситуації належним способом захисту прав особи є саме звернення до суду з позовом про визнання права власності на майно і зняття з нього арешту.

У даному випадку належним способом захисту прав позивач є звернення до суду з позовом про визнання права власності на майно і зняття з нього арешту.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 26 жовтня 2016 року у справі № 813/2439/14.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб'єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне, задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови, шляхом визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Поліщук О.В. про опис та арешт майна боржника від 05.06.2018 у виконавчому провадженні №55354569.

Згідно ч. 1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 704, 80 грн., що документально підтверджується квитанцією №4 від 27.12.2018 року.

Враховуючи, що адміністративний позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 704, 80 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись статтями 241-246, 250, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України "Про виконавче провадження", суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Поліщук О.В. про опис та арешт майна боржника від 05.06.2018 у виконавчому провадженні №55354569.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області на користь ОСОБА_1 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, адреса: АДРЕСА_1.

Відповідач: Ковельський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, адреса: 45008, Волинська область, м. Ковель, вул. Кармелюка, 4.

Суддя Ю.Ю. Сорока