Справа № 2240/2462/18
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2240/2462/18

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

16 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Загороднюка А.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

в липні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області від 12.04.2018 №2475-13.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.10.2018 позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про відмову в задоволенні позову.

Позивач в судове засідання не з'явився, повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідачі в судове засідання не з'явився, повноважного представника не направили, хоча був належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно з ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Як зазначено в п.2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги та жоден з учасників справи в судове засідання не з'явився, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі, у власності позивача перебуває автомобіль марки Honda моделі Crosstour, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2013 року випуску, об'єм циліндрів двигуна 3471 куб.см.

Керуючись підпунктом 267.6.2. пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України, 12.04.2018 Головне управління ДФС у Хмельницькій області прийняла податкове повідомлення-рішення №2475-13, яким визначила суму податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн. за 2016 рік.

Зазначене податкове повідомлення-рішення позивач оскаржив до суду.

Крім того, суд першої інстанції зазначає, що ухвалою від 22.08.2018 Хмельницький окружний адміністративний суд витребовував у Головного управління ДФС у Хмельницькій області розрахунок Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про середньоринкову вартість автомобіля позивача (марка Honda, модель Crosstour, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2013 року випуску, об'єм циліндрів двигуна 3471 куб.см.) станом на 01.01.2016, яка слугувала підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 12.04.2018 №2475-13.

Відповідно до надісланого на вимогу суду листа ДФС від 01.10.2018 №30281/7/99-99-13-03-02-17 автомобіль марки Honda, моделі Crosstour, об'єм циліндрів двигуна - 3500 куб. см, тип палива - бензин, тип коробки передач - автоматична, зазначено у переліку автомобілів, інформацію про які надано Міністерством економічного розвитку і торгівлі України у 2016 році до ДФС згідно з пунктом 13 Методики. В отриманій ДФС інформації передбачено, що середньоринкова вартість вказаного автомобіля становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 1 січня 2016 року, тобто понад 1033,5 тис. гривень.

На думку суду першої інстанції, відповідач не виконав вимогу суду щодо надання інформації про середньоринкову вартість автомобіля позивача (марка Honda, модель Crosstour, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2013 року випуску, об'єм циліндрів двигуна 3471 куб. см).

Згідно з листом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 23.05.2018 №3805-05/22291-07 вартість автомобіля марки Honda моделі Crosstour, об'єм циліндрів двигуна - 3500 куб. см, тип палива - бензин, тип коробки передач - автоматична, 2013 року випуску та пробігом 0 км становить 706074,75 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що лист ДФС України від 01.10.2018 №30281/7/99-99-13-03-02-17 не є належним та достатнім доказом правомірності нарахування позивачу суми грошового зобов'язання зі сплати транспортного податку, оскільки за визначенням статті 267 Податкового кодексу України такі повноваження належать Міністерству економічного розвитку і торгівлі України. Крім того, відповідач не виконав вимогу суду щодо надання інформації про середньоринкову вартість автомобіля позивача (марка Honda, модель Crosstour, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2013 року випуску, об'єм циліндрів двигуна 3471 куб. см).

Також, суд першої інстанції зазначив, що оскільки з матеріалів справи вбачається, що автомобіль позивача не є об'єктом оподаткування для сплати транспортного податку у 2016 році, тому податкове повідомлення-рішення від 12.04.2018 №2475-13 необхідно визнати протиправним та скасувати. Крім того, в процесі судового розгляду відповідач не довів правомірність спірного податкового повідомлення-рішення, в зв'язку з чим адміністративний позов необхідно задовольнити.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З 01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким згідно з статті 267 Податкового кодексу України введено новий транспортний податок.

Відповідно до пп.267.1.1 п.267.1 ст.267 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України є об'єктами оподаткування.

Згідно з пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального.

Відповідно до пп.267.3.1 п.267.3 ст.267 ПК України базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно з п.4 розділу ІІ "Прикінцеві положення" закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" від 24.12.2015 №909-VIII визначено, що у 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Згідно з ст.8 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2016 рік" станом на 01.01.2016 мінімальна заробітна плата встановлена в розмірі 1 378,00 грн.

Отже, об'єктом оподаткування у 2016 році є легкові автомобілі середньоринкова вартість яких становить понад 1 033 500,00 грн. та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно).

Згідно з п.267.4 ст.267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000,00 грн. за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування.

Як передбачено пп.267.5.1 п.267.5 ст.267 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі Методика), яка встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком.

Так, цією Методикою передбачено, що Міністерство економічного розвитку і торгівлі України забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

Пунктом 3 Порядку №403 визначено, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою Сср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100), де Ц н - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об'єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1; Гк - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 №403.

Відповідно до п.2 вказаного Порядку №403 (станом на 2016 рік) середньоринковою вартістю транспортних засобів є величина, яка визначається статистичними методами і еквівалентна імовірній ціні, за яку може здійснюватися купівля-продаж транспортних засобів певної марки та моделі з відповідним строком експлуатації та пробігом на встановлену дату проведення оцінки.

Згідно з п.4 джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства..

Разом з тим, згідно з п.2 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів №66 визначено, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою С ср = Ц н х (Г / 100), де Ц н - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об'єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 №403.

Згідно з п.3 Методики джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів).

Відповідно до п.4 Методики інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, об'єму циліндрів двигуна, типу пального подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством "Держзовнішінформ" до Мінекономрозвитку.

Згідно з п.13 Методики Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відповідно до п.14 Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що для визнання автомобіля об'єктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб до уваги береться, зокрема середньоринкова вартість такого автомобіля, яка визначається статистичними методами з урахуванням певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу та встановлюється, виключно, Мінекономрозвитку.

Відтак, перелік легкових автомобілів, які є об'єктом оподаткування у 2016 році (з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року), із зазначенням марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального, розміщується на офіційному веб-сайті центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі.

Обов'язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, які є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році.

Однак, як дослідив суд першої інстанції, матеріали справи не містять отримання інформації відповідачем від Мінекономрозвитку, а лише лист від 01.10.2018 №30281/7/99-99-13-03-02-17 Державної фіскальної служби України в якому зазначено, що згідно наданої інформації Мінекономрозвитку у 2016 році середньоринкова вартість автомобіля позивача становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016.

Отже, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від ДФС України інформація про вартість автомобіля позивача, яка розрахована виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля.

Між тим, таку інформації від Мінекономрозвитку матеріали справи не містять, а тому впевнитись у наявності підстав у податкового органу для прийняття податкового повідомлення-рішення неможливо. Зокрема, не є належним та достатнім доказом правомірності нарахування позивачу суми грошового зобов'язання зі сплати транспортного податку і наявний в матеріалах справи лист від 01.10.2018 №30281/7/99-99-13-03-02-17 Державної фіскальної служби України.

До схожого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 13.06.2018 у справі №826/13032/16.

Крім того, матеріали справи містять лист Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 23.05.2018 №3805-05/22291-07, в якому зазначено вартість автомобіля марки Honda моделі Crosstour, об'єм циліндрів двигуна - 3500 куб. см, тип палива - бензин, тип коробки передач - автоматична, 2013 року випуску та пробігом 0 км - 706 074 грн. 75 коп.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Загороднюк А.Г.