Справа № 819/583/18
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/1977/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Шевчук С.М.

з участю секретаря судового засідання: Олійник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року (ухвалене головуючим-суддею Дерех Н.В., час ухвалення судового рішення 17 год 48 хв, повне судове рішення складене 11 вересня 2018 року) за адміністративним позовом ОСОБА_2 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_1 до відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернулась в суд в інтересах малолітнього сина ОСОБА_1 з адміністративним позовом до відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради (далі - відділ ДАБК Тернопільської міської ради, відповідач), в якому просила зобов'язати відповідача скасувати наказ №176 від 06.10.2017 про скасування реєстрації декларації про готовність самочинно збудованого об'єкта до експлуатації та зобов'язати визнати дійсною реєстрацію декларації про готовність об'єкта будівництва до експлуатації.

Позов мотивований тим, що на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, відповідачем, в порядку його примусового виконання, було здійснено реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Проте, з незрозумілих причин, вказана реєстраційна дія протиправно була скасована оспорюваним наказом.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.09.2018 у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій через невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.09.2018 та прийняти нове судове рішення, яким зобов'язати відповідача зареєструвати декларацію про готовність об'єкта до експлуатації.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2018 до участі в справі в якості законного представника була залучена мати ОСОБА_1 - ОСОБА_2.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача Зушман О.Б., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а оскаржуване рішення скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги частково, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що 14.09.2017 відділом ДАБК Тернопільської міської ради була зареєстрована декларація про готовність до експлуатації самочинно збудованого об'єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду за №ТП06 на Житловий будинок за адресою : Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Довженка, 15, 1110,3, клас наслідків СС-1.

Наказом відділу ДАБК №176 від 06.10.2017 «Про скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації самочинно збудованого об'єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду» було вважати скасованою реєстрацію декларації про готовність до експлуатації самочинно збудованого об'єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду від 14.09.2017 за №ТП 06, замовник ОСОБА_1 на об'єкт «Житловий будинок за адресою : АДРЕСА_1».

Скасовуючи реєстрацію декларації, відповідач, як на підставу прийняття оспорюваного рішення, покликався на доповідну записку головного спеціаліста-інспектора Рудика О.В. від 05.10.2017, в якій йдеться про необхідність з'явитися замовнику ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до офісу відділу з документами, які зазначені в Декларації до 04.10.2017, про що зазначено у листі за №203/27 від 26.09.2017. Також вказується, що на момент закінчення перевірки замовник будівництва або уповноважена особа в офіс відділу не з'явились, що є перешкоджанням проведення позапланової перевірки. Крім того, представником відділу ДАБК відправлено лист №340/27 від 28.09.2017 до Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради з проханням надати завірену копію листа №6755 від 13.06.2017, на який отримали відповідь №1225/174 від 29.09.2017, в якому йдеться що в матеріалах вхідної та вихідної кореспонденції Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради лист із реєстрацією №6755 від 13.06.2017 відсутній. Також, розглянувши надану Тернопільським окружним адміністративним судом завірену копію постанови від 08.04.2015 по справі №819/3275/14а було встановлено, що суд зобов'язує провести реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації по АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_1 Проте, цією постановою судом не було визнано право власності на самочинно збудований об'єкт «Будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1». У зв'язку з цим, відповідачем було встановлено наведення недостовірних даних у зареєстрованій декларації.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, погодившись з доводами відповідача, які наведені у відзиві на позовну заяву, вказав, що судовими рішеннями, на підставі яких була проведена реєстрація декларації про готовність об'єкта до експлуатації, не було визнано право власності на спірний самочинно збудований об'єкт.

Проте, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, до яких суд прийшов з неправильним застосуванням норм матеріального права, виходячи з наступного.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності та забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів визначає Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», а відповідальність юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (суб'єктів містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності Закон України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Державна архітектурно-будівельна інспекція забезпечує реалізацію державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, у сфері житлово-комунального господарства. Державна архітектурно-будівельна інспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль за виконанням приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів та правил, у сфері житлово-комунального господарства; проводить перевірки відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт, будівельних матеріалів, виробів і конструкцій, що застосовуються у будівництві, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, технічним умовам, затвердженим проектним вимогам, рішенням; розглядає справи про правопорушення у сферах містобудівної діяльності. житлово-комунального господарства з прийняттям відповідних рішень.

Згідно ч.1 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 було затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного) контролю (далі - Порядок №553).

Відповідно до п.5 цього Порядку, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Пунктом 7 Порядку №553 передбачено, що позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, підставами для проведення якої є необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів.

Відповідно до пункту 9 Порядку №553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

Пунктом 12 цього Порядку встановлено, що посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язані у повному обсязі, об'єктивно та неупереджено здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль у межах повноважень передбачених законодавством, дотримуватися ділової етики у взаємовідносинах з суб'єктами господарювання та фізичними особами, ознайомлювати суб'єкта містобудування чи уповноважену ним особу з результатами державного архітектурно-будівельного контролю в строки, передбачені законодавством.

Пунктом 16 Порядку №553 передбачено, що за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

Відповідно до абз.7 п.22 постанови Кабінету Міністрів України «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» №461 від 13.04.2011 (далі - Постанова №461), у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю.

За змістом абз.2 п.14 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №698 від 19.08.2015, позапланова перевірка проводиться з виїздом на об'єкт нагляду.

Таким чином, реєстрація декларації підлягає скасуванню лише за наслідками проведення перевірки з фактичним виїздом на об'єкт, яка може бути проведена не пізніше трьох місяців з дня подання документів.

Проте, скасування декларацій про готовність до експлуатації самочинно збудованого об'єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду від 14.09.2017 за №ТП 06 відбулось не за наслідками перевірки, без фактичного виїзду на об'єкт, що є грубим порушенням норм законодавства.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналізуючи правомірність прийнятого відповідачем рішення, колегія суддів звертає увагу на те, що рішення суб'єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб'єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб'єкта владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони : 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Разом з тим, як вбачається зі матеріалів справи, оспорюваний наказ не містить конкретної причини скасування реєстрації декларацій, в ньому відсутнє посилання на відповідні норми чинного законодавства щодо підстав її скасування, а тому колегія суддів приходить до висновку, що даний наказ є необґрунтованим та таким, що прийнятий із порушенням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, колегія суддів приходить до висновку, що оспорюване рішення прийняте відповідачем необґрунтовано, у зв'язку з чим вимога позивача про його скасування підлягає до задоволення.

Разом з тим, вимога позивача щодо зобов'язання відповідача визнати дійсною декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, на думку колегії суддів не підлягає до задоволення, оскільки охоплюється попередньою вимогою про скасування спірного наказу.

При цьому, слід зазначити, що скасуванням оспорюваного наказу повністю захищаються порушені права позивача, а тому відсутня потреба додатково визнавати дійсною декларацію про готовність об'єкта до експлуатації.

Відповідно до ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є : неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є суттєвими і дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, через що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року по справі № 819/583/18 скасувати та прийняти постанову, відповідно до якої адміністративний позов ОСОБА_2 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_1 до відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради № 176 від 06 жовтня 2017 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 22.01.2019.