Справа № 0640/3558/18
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0640/3558/18

Головуючий у 1-й інстанції: Нагірняк Микола Федорович

Суддя-доповідач: Моніч Б.С.

17 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М. Охрімчук І.Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомир 57" на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомир 57" до Житомирської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення №1015 від 12.04.2018р.,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Автомир 57" звернулося з позовом до Житомирської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення №1015 від 12.04.2018р.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що за відповідним договором з Відповідачем Позивач користується двома земельними ділянками відповідно площею1,3062га та 0,4238, що розміщені по вул.Ватутіна,57 в м.Житомирі, та є комунальною власністю. У зв'язку із закінченням такого договору оренди 29.12.2017року Позивач звернувся до Відповідача про продовження його дії. За результатами такого розгляду Відповідачем було прийнято оскаржуване рішення №1015 від 12.04.2018р., відповідно до якого поновлено термін оренди вказаних земельних ділянок та надано Позивачу дозвіл на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку з метою зміни її цільового використання "для будівництва та обслуговування будівель торгівлі".

На думку позивача оскаржуване рішення Відповідача в цій частині порушує права на користування земельною ділянкою, так як умови такого користування, в тому числі щодо цільового використання, були раніше визначені і не підлягали зміні.

Відповідач проти позову заперечував та зазначав, що рішення стало результатом вивчення постійною комісією ради обставин щодо характеру діяльності Позивача та використання такої земельної ділянки. За ініціативою такої комісії була зумовлена необхідність прийняття оскаржуваного рішення в частині щодо зміни цільового призначення такої земельної ділянки.

ІІ. КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року закрито провадження в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомир 57" до Житомирської міської ради, так як справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Роз'яснено Товариству з обмеженою відповідальністю "Автомир 57", що вказаний спір віднесено до юрисдикції Господарського суду Житомирської області.

ІІІ. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Зокрема, посилаючись на порушення окружним судом норм матеріального та процесуального права, відсутність належного визначення характеру спору, суб'єктного складу правовідносин, предмету та підстав заявлених вимог.

З цих підстав, просив скасувати ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідачем на апеляційну скаргу подано відзив, в якому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

IV. ОПИС ОБСТАВИН ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Судом встановлено, що згідно договору від 29.12.2012 року позивач на умовах оренди користувався двома земельними ділянками відповідно площею 1,3062га та 0,4238, що розміщені по вул.Ватутіна,57 в м.Житомирі, та є комунальною власністю територіальної громади міста Житомира. У зв'язку із закінченням терміну дії такого договору оренди 29.12.2017 року позивач звернувся до відповідача про продовження його дії. За результатами такого розгляду відповідачем було прийнято оскаржуване рішення №1015 від 12.04.2018р., відповідно до якого поновлено термін оренди вказаних земельних ділянок та надано позивачу дозвіл на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку з метою зміни її цільового використання "для будівництва та обслуговування будівель торгівлі".

Вважаючи такі дії Житомирської міської ради протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що даний спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Так, суд зазначив, що відповідно до вимог ст.ст.13,14,140,142 і 143 Конституції України, ст.ст.11,16,167,169,374 Цивільного кодексу України та ст.ст.80,84,123,124,127,128 Земельного кодексу України органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками комунальної власності (наданні таких земельних ділянок у власність або користування, їх відчуження, укладання, зміні, розірванні відповідних договорів, предметом яких є такі земельні ділянки, та прийнятті з цього приводу відповідних рішень) діють як органи, через які територіальні громади реалізують повноваження власника таких земельних ділянок.

Разом з тим, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що Відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, а предметом спору - його рішення. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст та характер) спору.

Реалізуючи відповідні повноваження органи місцевого самоврядування, до яких відноситься Відповідач, вступають з юридичними та фізичними особами, в тому числі з Позивачем, у цивільні та господарські правовідносини. Отже, у таких відносинах Відповідач як орган місцевого самоврядування є рівним учасником земельних відносин з іншими юридичними особами. Такі відносини, що пов'язані з набуттям та реалізацією Позивачем прав за вказані земельні ділянки, ґрунтуються на засадах рівності сторін і є цивільно-правовими.

Відповідно до вимог статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

За правилами ст.20 ГПК України в порядку господарського судочинства суди розглядають справи щодо захисту права власності чи іншого речового права на майно, в тому числі землю, що належать юридичним особам та (або) фізичній особі - підприємцю.

Спір у справі, що розглядається, стосується умов (порядку та обмежень) щодо реалізації права оренди Позивачем спірних земельних ділянок, а тому не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

V. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи і доводам апеляційної скарги, зазначає наступне.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що "фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Згідно з пунктами 1 та 2 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" позначає - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

Виходячи з аналізу вказаних норм, суд вказує, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у спорах фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

За змістом положень ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.2 ст.627 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Аналогічні приписи містить і ст. 193 ГК України

Згідно статей 638, 639 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

В свою чергу, відповідно до частини 8 статті 181 Господарського кодексу України, у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся); якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

За змістом ст.15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є:

об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки);

строк дії договору оренди;

орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

На думку колегії суддів спірне рішення, в тому числі й в частині питань, які позивач вважає владно-управлінськими, таким, не є. Воно лише закріплює істотні умови договору оренди землі, з якими позивач по суті не погоджується. Це рішення не носить примусового характеру відносно позивача, оскільки він вправі погодитись або не погодитись з такими істотними умовами договору.

Суперечки щодо укладення договору оренди землі сторони можуть вирішити як добровільно шляхом переговорів, так і в судовому порядку - за правилами господарського судочинства.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що даний позов, не є публічно-правовим, а тому вказаний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства відповідним судом.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що дані спірні правовідносини не належать до юрисдикції адміністративного судочинства, натомість, можуть бути розглянуті в порядку господарського судочинства.

Оскільки судом першої інстанції винесено ухвалу з додержанням норм процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомир 57" залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 22 січня 2019 року.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Капустинський М.М. Охрімчук І.Г.