Справа № 480/4674/18
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2019-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 січня 2019 р. Справа № 480/4674/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Конотопського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до Конотопського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (далі - Конотопське об`єднане УПФУ Сумської області), в якій просив:
1) визнати дії Конотопського об`єднаного УПФУ Сумської області щодо відмови в здійсненні перерахунку пенсії відповідно до положень п.9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня відповідного року;
2) зобов`язати Конотопське об`єднане УПФУ Сумської області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 , з врахуванням проведених виплат, на підставі п.9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня відповідного року починаючи з 01.10.2017 року.
Свої вимоги мотивував тим, що у розумінні Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи він є військовослужбовцем, який брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. І тому, згідно ч.3 ст.59 вищезазначеного Закону має право на перерахунок пенсії у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати з 01.10.2017.
Ухвалою від 21.12.2018 було прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Враховуючи, що предметом спору є оскарження дій відповідача щодо перерахунку пенсійних виплат, справа згідно п.2 ч.1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства країни розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідачем до суду було надано відзив на позовну заяву (а.с.21-22,31-32), відповідно до якого відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
По-перше, відповідач, з посиланням на ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, стверджує, що позивачем пропущено строк на звернення з позовом до суду.
По-друге, зазначив, що для виникнення права на перерахунок пенсії по ст. 59 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи особа має відповідати одночасно наступним критеріям: 1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї; 2) участь особи відбувалась під час проходження дійсної строкової служби; 3) особа набула інвалідність внаслідок вищевказаної участі.
Однак, згідно довідки командира військової частини від 06.05.1988 №257 позивач був призваний на військові збори в період з 26.02.1988 по 06.05.1988, тобто на момент участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивач не проходив дійсну строкову службу в Збройних Силах, ні в розумінні законодавства СРСР, ні в розумінні законодавства України.
Тому, Конотопське об`єднане УПФУ Сумської області правомірно та обґрунтовано надало роз`яснення позивачу про відсутність підстав для проведення перерахунку його пенсії відповідно до ч.3 ст. 59 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до 1 категорії, що підтверджується посвідченням особи учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС серії НОМЕР_1 (а.с.3), та вкладкою № НОМЕР_2 до посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи №000331 (а.с.3).
Також позивачу встановлена IІ група інвалідності по захворюванням, пов`язаних з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК (а.с.15), довідкою про результати визначення ступенів втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 14.06.2015 (а.с.14), посвідченням інваліда IІ групи (а.с.3).
Позивач перебуває на обліку у Конотопському об`єднаному УПФУ Сумській області та отримує пенсію по інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що вбачається з позову та відзиву.
Як вбачається з позову, ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою від 03.08.2018 про перерахунок пенсії з 01.10.2017 відповідно до ч.3 ст.59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, однак, Конотопське об`єднане УПФУ Сумської області надало відповідь листом від 07.08.2018 №9525/03-11 (а.с.16), в якому повідомило, що у проведенні перерахунку ОСОБА_1 відмовлено, оскільки з урахуванням змін, внесених Законом України від 11.10.2017 №2148-VIII до ст.59 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 1 жовтня 2017 року особам, які брали участь у ліквідації наслідків аварії Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року. Згідно матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС як особа, призвана на військові збори.
За таких обставин, норми статті 59 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи при обчисленні розміру пенсії до позивача не застосовуються.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
За приписами ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII).
Згідно ст.9 Закону №796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:
1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;
2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;
3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;
4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.
Відповідач, обґрунтовуючи свою позицію стверджує, що позивач був військовозобов`язаним, а не військовослужбовцем у спірних відносинах та не має права на обчислення пенсії по інвалідності за особливою процедурою, вважаючи, що таке право мають лише особи, які проходили дійсну строкову службу.
Однак, суд не приймає до уваги вказані доводи, приймаючи до уваги наступне.
Статтею 10 Закону №796-XII визначено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно примітки до вказаної статті: тут і надалі до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.
Тобто, військовозобов`язані, призвані на військові збори належать до військовослужбовців в розумінні статті 10 Закону №796-XII.
Аналогічні положення викладені в законах України, що регулюють порядок проходження військової служби.
Так, відповідно до ч.9 ст.1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються, зокрема, на такі категорії: військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
За приписами ч.ч.1,2 ст.16 Закону України Про Збройні Сили України від 06.12.1991 №1934-XII держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців, резервістів, які виконують обов`язки служби у військовому резерві, та військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також членів сімей військовослужбовців, резервістів та військовозобов`язаних, які загинули (померли), пропали безвісти, стали особами з інвалідністю під час виконання службових обов`язків. Соціальний і правовий захист військовослужбовців, резервістів, які виконують обов`язки служби у військовому резерві, військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) і спеціальні збори, та членів їх сімей здійснюється відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та інших нормативно-правових актів.
Пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-XII встановлено, що дія цього Закону поширюється, зокрема на військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що громадяни із числа військовозобов`язаних, які проходять збори (навчальні, перевірочні, спеціальні), у цей період вважаються такими, що проходять військову службу та користуються гарантіями держави на рівні із іншими військовослужбовцями.
Згідно спільного наказу Міністерства праці та соціальної політики України Міністерства оборони України від 01.12.1997 №24/428 Про застосування ст. 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту на військовослужбовців, із числа військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які стали інвалідами внаслідок захворювання, одержаного під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи поширюється дія статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.
Отже, суд визнає, що позивач є військовослужбовцем у розумінні ст.10 Закону №796-XII.
Матеріалами справи, а саме довідкою до акту огляду МСЕК (а.с.15), довідкою про результати визначення ступенів втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги (а.с.14), експертним висновком Харківської регіональної міжвідомчої експертної Ради по встановленню причинного зв`язку хвороб та інвалідності з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та їх професійного характеру від 09.04.1992 №4929 (а.с.13) підтверджено причинний зв`язок захворювань позивача з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників у зв`язку з ліквідацію наслідків аварії на ЧАЕС.
Питання призначення пенсії військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи врегульоване статтею 59 Закону №796-XII.
Відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій від 03.10.2017 №2148-VIII, в частині, що підлягають застосуванню з 01.10.2017, стаття 59, зокрема частина третя Закону №796-ХІІ викладена в наступній редакції: Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Тобто вказана норма розділяє осіб, які мають право на призначення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а саме: особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи; особам, які брали участь в інших ядерних аварій та випробувань; особам, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби.
Пунктом 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210, з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 №851 передбачено, що за бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Отже, позивач, з урахуванням примітки до статті 10 Закону №796-XII, як особа, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи як військовослужбовець, відноситься до категорії осіб, яка має право на отримання пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, що передбачено ст. 59 Закону №796-ХІІ.
Крім того, судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував у своїх рішеннях на тому, що правосуддя не повинно бути ілюзорним і має забезпечувати реальний захист прав особи і гарантії того, що справу буде вирішено остаточно рішенням в судовому провадженні (рішення від 09 грудня 2010 року у справі Буланов та Купчик проти України, від 13.02.2011 року у справі Чуйкіна проти України).
Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015 у справі №826/4418/14 була сформована правова позиція, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникало б необхідності повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Враховуючи встановлені судом обставини у справі та досліджені докази, суд визнає, що відмова відповідача у проведенні перерахунку пенсії не відповідала ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, та є протиправною, у зв`язку з чим суд, з урахуванням вимог ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає необхідним позовні вимоги задовольнити та визнати протиправною відмову відповідача, викладену у листі від 07.08.2018 №9525/03-11 щодо перерахунку пенсії позивачу відповідно до ст.59 Закону №796-XII обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року та зобов`язати відповідача здійснити з 01.10.2017 відповідно до ст.59 Закону №796-XII перерахунок та виплату позивачу пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року з урахуванням проведених виплат.
При цьому, судом враховано, що п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 №851 Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка підлягає застосуванню з 01.10.2017 згідно п.3 вказаної постанови, було зобов`язано Пенсійний фонд України забезпечити проведення перерахунків пенсій, призначених особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, за матеріалами пенсійних справ. У зв`язку з цим, відповідач, повинен був на підставі даних матеріалів пенсійної справи позивача провести відповідний перерахунок позивачу саме з 01.10.2017.
Посилання відповідача у відзиві на те, що позивачем пропущено строк на звернення з позовом до суду, суд не приймає до уваги, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Як вбачається з позову та досліджених матеріалів справи (а.с.16), про порушення свого права позивач дізнався з листа від 07.08.2018, в якому відповідач повідомляв про причину відмови у здійсненні перерахунку з 01.10.2017 відповідно до ст.59 Закону №796-XII. З позовом позивач звернувся через засоби поштового зв`язку 10.12.2018, тобто в межах 6-місячного строку на звернення з позовом до суду. У зв`язку з чим доводи відповідача про порушення позивачем строку на звернення з позовом до суду є безпідставними.
Посилання на ухвалу Верховного Суду від 08.05.2018 №820/1148/18, судом також не приймаються до уваги, оскільки відповідно ч.5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм прав, викладені саме в постановах Верховного Суду. При цьому, ухвалою, винесеною у справі №820/1148/18, Верховним Судом не вирішувалась спір по суті справи, а лише розглядалось питання щодо відкриття провадження у справі як зразкової.
Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Визнати протиправною відмову Конотопського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, викладену у листі від 07.08.2018 №9525/03-11, щодо перерахунку ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії відповідно до ст.59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Зобов`язати Конотопське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області здійснити з 01.10.2017 відповідно до ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з врахуванням проведених виплат.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 18.01.2019.

Суддя І.Г. Шевченко