Справа № 0840/3507/18
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 січня 2019 року м. Дніпросправа № 0840/3507/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому

засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 листопада 2018 року (головуючий суддя Калашник Ю.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області

третя особа Первинна профспілкова організація працівників Державної служби України з надзвичайних ситуацій міста Запоріжжя

про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області (далі - Відповідач), третя особа Первинна профспілкова організація працівників державної служби України з надзвичайних ситуацій міста Запоріжжя, в якому просив суд стягнути з Відповідача та зобовязати виплатити заборговане грошове забезпечення позивачу у розмірі 5962,96 грн.

В обґрунтування адміністративного позову Позивач зазначив, що відповідач не виплатив позивачу грошове забезпечення у серпні 2018 року у повному обсязі, чим порушив вимоги Наказу МВС №475 від 23.04.2015, оскільки виплатив грошове забезпечення у розмірі, який значно менший від того, який передбачений цим наказом. Такі дії Відповідача Позивач вважає протиправними. З наведених підстав просив суд задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01 листопада 2018 року справі №0840/3507/18 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області, третя особа Первинна профспілкова організація працівників державної служби України з надзвичайних ситуацій міста Запоріжжя, про зобов'язання вчинити певні дії - відловлено (а.с. 51-54).

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано, зокрема, тим, що оскільки Позивачем не заперечується факт не виходу на службу з 09.08.2018 року, то Відповідач правомірно припинив виплату грошового забезпечення, позбавив надбавки за особливості проходження служби та премії на підставі відповідних наказів.

Позивач ОСОБА_1, не погодившись з рішенням суду першої інстанції оскаржив його в апеляційному порядку (а.с. 59-61).

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, в якому задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що судом першої інстанції не взято до уваги поважність підстав не виходу Позивача на роботу, та, як наслідок, відсутність підстав для припинення виплати грошового забезпечення останньому.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд апеляційну скаргу Позивача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Обґрунтовуючи відзив Відповідач звернув увагу на те, що Позивачем накази, які стали підставою для зменшення розміру грошового забезпечення за липень 2018 року та припинення нарахування після 09.08.2018 року до цього часу оскаржені не були.

Третьою особою Первинною профспілковою організацією працівників Державної служби з надзвичайних ситуацій міста Запоріжжя подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Учасники справи, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання своїх представників не направили, про причини їх неявки суд не сповістили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників учасників справи та без фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування судового рішення, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що Позивач - старший лейтенант служби цивільного захисту, начальник караулу 6 державної пожежно-рятувальної частини ГУ ДСНС у Запорізькій області проходить службу цивільного захисту за контрактом №472/14 від 01.06.2014 року (а.с. 31-32).

08.08.2018 Позивач подав Відповідачу рапорт, у якому вимагав розірвати контракт про проходження служби цивільного захисту №472/14 за п.6 (у звязку із систематичним невиконанням умов контракту керівництвом), в якому зазначив такі порушення (а.с. 12).

19.08.2018 Позивач надав Відповідачу рапорт, в якому повторно зазначив порушення відповідачем умов контракту та вказав, що згідно чинного законодавства при порушенні роботодавцем (керівником органу і підрозділу цивільного захисту) законодавства про працю позивач скористався своїм правом розірвати контракт в термін, в який сам зазначив з моменту подання рапорту 08.08.2018 року (а.с. 13).

26.01.2017 між Позивачем та Відповідачем укладені зміни до контракту №472/14 (а.с. 33).

10.08.2018 Відповідачем винесений Наказ №325 «Про преміювання та надбавки», відповідно до якого Позивачу за липень 2018 року призначено премію у розмірі 19% та скасовано надбавку за особливості проходження служби (а.с. 37).

22.08.2018 Відповідачем винесений Наказ №346 «Про припинення виплати грошового забезпечення», відповідно до якого, у звязку з відсутністю на службі без поважних причин Позивачу припинено виплату грошового забезпечення з 09.08.2018, позбавлено премії повністю та скасовано надбавку за особливості проходження служби за серпень 2018 року (а.с. 34-35).

20.09.2018 Відповідачем винесений Наказ №390 «Про припинення виплати грошового забезпечення», відповідно до якого, у звязку з відсутністю на службі без поважних причин Позивачу припинено виплату грошового забезпечення з 19.08.2018 по 19.09.2018 (а.с. 36).

З огляду на припинення виплат грошового забезпечення, премії та надбавки за особливості проходження служби, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з Відповідача грошового забезпечення у розмірі 5962,96 грн.

Надаючи правову оцінку діям суб'єкта владних повноважень, колегія суддів виходить з наступного.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами по справі врегульовано нормами Кодексу цивільного захисту України №5403-VI від 02.10.2012 року; Закону України №1068-VI від 05.03.2009 року «Про дисциплінарний статут служби цивільного захисту»; Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №593 від 11.07.2013 року; Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільнені особам рядового та начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №623 від 20.07.2018 року.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 КЦЗ України, служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Відповідно до статті 104 КЦЗ України, особам, які проходять службу цивільного захисту, присвоюються спеціальні звання, визначені цієї статтею.

Відповідно до п. 46 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, для проходження служби цивільного захисту можуть бути укладені такі контракти, зокрема, про проходження служби цивільного захисту - з особою, яка призначається на посаду рядового і начальницького складу служби цивільного захисту в порядку, встановленому цим Положенням.

Пунктом 47 Положення встановлено, що Контракт про проходження служби цивільного захисту укладається на строк від трьох до п'яти років - з особами, які приймаються на службу за контрактом на посади, що заміщуються особами рядового і молодшого начальницького складу.

Згідно із п.56 Положення, днем припинення строку дії контракту вважається:

день закінчення строку дії контракту;

день, зазначений у наказі по особовому складу про звільнення із служби цивільного захисту (але не раніше дня виключення особи рядового і начальницького складу з кадрів ДСНС) - у разі дострокового розірвання контракту.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачем правомірно припинено виплату грошового забезпечення Позивача на підставі наказів №346 та №390, які, у свою чергу, Позивачем не оскаржувались та є чинними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що Позивач проходить службу цивільного захисту за контрактом № 472/14 від 01.06.2014. Відповідно до п. 3 контракту, контракт укладений на 5 років та відповідно до п.6 може бути припинений достроково, зокрема у звязку із систематичним невиконанням умов контракту керівництвом органу і підрозділу цивільного захисту.

08.08.2018 Позивач подав Відповідачу рапорт, у якому вимагав розірвати контракт про проходження служби цивільного захисту №472/14 за п.6 (у звязку із систематичним невиконанням умов контракту керівництвом) з моменту подання цього рапорту.

Проте, відповідно до п. 56 Положення днем припинення контракту, у разі дострокового розірвання, є день, зазначений у наказі по особовому складу про звільнення із служби цивільного захисту.

Таким чином, подавши рапорт 08.08.2018 року Позивач не вважається особою, яка звільнена із служби цивільного захисту, та, відповідно, повинен продовжувати проходження служби до дня зазначеного у наказі про звільнення із служби цивільного захисту.

Проте, під час розгляду справи Позивач не спростовував той факт, що подавши рапорт 08.08.2018 року він не виходив на службу, починаючи з 09.08.2018 року.

При цьому, наказом МВС України від 20.07.2018 №623 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту.

Відповідно до п.7 Розділу 1 Інструкції, за час відсутності особи рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту на службі без поважних причин (прогул) грошове забезпечення не виплачується.

Підставою для припинення виплати грошового забезпечення особі рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту є мотивований рапорт безпосереднього керівника про обставини невиходу на службу та наказ керівника органу управління (підрозділу), у якому зазначається, за який період припиняється виплата грошового забезпечення.

З матеріалів справи встановлено, що 10.08.2018 Відповідачем винесений Наказ №325 «Про преміювання та надбавки», відповідно до якого Позивачу за липень 2018 року призначено премію у розмірі 19% та скасовано надбавку за особливості проходження служби.

22.08.2018 Відповідачем винесений наказ №346 «Про припинення виплати грошового забезпечення», відповідно до якого, у звязку з відсутністю на службі без поважних причин позивачу припинено виплату грошового забезпечення з 09.08.2018, позбавлено премії повністю та скасовано надбавку за особливості проходження служби за серпень 2018 року.

20.09.2018 Відповідачем винесений наказ №390 «Про припинення виплати грошового забезпечення», відповідно до якого, у звязку з відсутністю на службі без поважних причин позивачу припинено виплату грошового забезпечення з 19.08.2018 по 19.09.2018.

З огляду на зазначене, припинення виплати грошового забезпечення, позбавлення надбавки за особливості проходження служби та премії Позивача сталося саме на підставі наказів Головного управління ДСНС України у Запорізькій області №346 від 22.08.2018 року та №390 від 20.09.2018 року.

При цьому, колегія суддів зауважує на ту обставину, що накази Головного управління ДСНС України у Запорізькій області №346 від 22.08.2018 року та №390 від 20.09.2018 року Позивачем оскаржені не були та є чинними, що свідчить про правомірність дій Відповідача щодо припинення виплати грошового забезпечення позбавлення надбавки за особливості проходження служби та премії ОСОБА_1 на підставі вказаних наказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA vs UKRAINE,

№ 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги ОСОБА_2 Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову в задоволенні адміністративного позову прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, і тому рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 листопада 2018 року у справі №0840/3507/18 необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Позивача спростовуються наявними в матеріалах справи доказами та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 310, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01 листопада 2018 року у справі №0840/3507/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 17 січня 2019 р.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов