Справа № 360/3584/18
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2019-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті

21 січня 2019 року СєвєродонецькСправа № 360/3584/18

Луганський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Пляшкової К.О.,

за участю

секретаря судового засідання Моспанюк Є.С.,

позивача ОСОБА_1,

першого відповідача не прибув,

представників другого

відповідача ОСОБА_2 (довіреність від 17.12.2018 № 1.1/13/6655),

ОСОБА_3 (довіреність від 15.01.2018 № 278/03.03-16/19),

розглянувши у підготовчому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Марківської районної державної адміністрації Луганської області Шкирі Олексія Олександровича, Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

06 листопада 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до державного реєстратора прав на нерухоме майно Марківської районної державної адміністрації Луганської області Шкирі Олексія Олександровича (далі - перший відповідач, державний реєстратор), Головного територіального управління юстиції у Луганській області (далі - другий відповідач, ГТУЮ у Луганській області) з такими вимогами:

1) визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Марківської районної державної адміністрації Луганської області Шкирі Олексія Олександровича від 29.05.2018 № 41309775;

2) визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції в Луганській області від 14.08.2018 № 260/В «Про відмову в задоволенні скарги»;

3) зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Марківської районної державної адміністрації Луганської області Шкирю Олексія Олександровича провести реєстраційні дії, що викладені в заяві від 25.04.2018, а саме:

- скасувати державну реєстрацію права власності ТОВ «Мирне» на житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі рішення Новопсковського районного суду Луганської області, про що зробити відповідну відмітку;

- скасувати запис № 79 в книзі 3 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, вчинений Марківським районним бюро технічної інвентаризації Луганської області 12 вересня 2008 року на підставі рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 12.12.2013 у провадженні № 2/420/10/13 ЄУ № 2/1219/317/2012, про що зробити відповідну відмітку;

- поновити запис про речові права ОСОБА_1 на нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі рішення Новопсковського районного, суду Луганської області від 12.12.2013 року у провадженні № 2/420/10/13 ЄУ № 2/1219/317/2012, що існували до проведення державної реєстрації права власності за ТОВ «Мирне».

Ухвалою суду від 29 листопада 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі (арк. спр. 1-2).

Від першого відповідача 21 грудня 2018 року через відділ діловодства, обліку та звернень громадян (канцелярію) суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому державний реєстратор заперечує проти задоволення вимог позивача (арк. спр. 130-131).

Від другого відповідача 21 грудня 2018 через відділ діловодства, обліку та звернень громадян (канцелярію) суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому ГТУЮ у Луганській області заперечує проти задоволення вимог позивача (арк. спр. 117-119).

Позивачем 21 січня 2019 року у підготовчому засіданні подано відповідь на відзиви відповідачів (арк. спр. 167-171).

Від другого відповідача 21 січня 2019 через відділ діловодства, обліку та звернень громадян (канцелярію) суду надійшов відзив на позовну заяву (арк. спр. 163-165).

Розглянувши справу у підготовчому судовому засіданні, суд встановив таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав: фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з &?а;…&?р; питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів &?е;…&? ;». Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статі 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи;

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Аналіз вищезазначених норм закону свідчить про те, що до юрисдикції адміністративних судів віднесено розгляд тільки тих справ, де предметом спору є порушення прав, свобод чи інтересів конкретної особи з боку суб'єкта владних повноважень саме у сфері публічно-правових відносин. При цьому владні повноваження повинні здійснюватися відповідним суб'єктом саме в сфері публічно-правових відносин і стосуватися безпосередньо конкретної особи. Спори з приводу владних управлінських рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені у межах приватних правовідносин, до адміністративної юрисдикції не відносяться.

Предметом судового розгляду в даному випадку є публічно правовий спір, тобто спір між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

Таким чином, особливістю правовідносин, що виникають, є їх публічно правовий характер, пов'язаність із сферою реалізації публічної влади.

Проте, слід зазначити, що специфіку публічно правового спору визначає не тільки його суб'єктний склад, а й підстави виникнення цього спору і тісно пов'язане з цим питання межі повноважень адміністративного суду.

Під час визначення предметної юрисдикції справ слід виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Отже, загальними критеріями для того, щоб визначити за спірними правовідносинами адміністративну юрисдикцію, є суб'єктний склад сторін (однією із сторін повинен бути суб'єкт владних повноважень) та предмет спору відповідно до природи спірних правовідносин (наявність публічно-правових відносин між сторонами під час виконання суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій на основі законодавства, тобто при реалізації цим суб'єктом своїх владних функцій та повноважень, визначених законодавством). Спори з приводу владних управлінських рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені у межах приватних правовідносин до адміністративної юрисдикції не відносяться.

Як слідує з позовної заяви позивач 25 квітня 2018 року звернувся до державного реєстратора із заявою про проведення реєстраційних дій, пов'язаних із внесенням записів про скасування державної реєстрації прав, скасованих (визнаних недійсними) рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 12.12.2013 у провадженні № 2/420/10/13 ЄУ № 2/1219/317/2012, здійснення відмітки про скасування державної реєстрації скасованих прав; а також про поновлення записів про речові права на нерухоме майно, що існували до проведення державної реєстрації скасованих прав, а саме: поновлення реєстрації права власності ОСОБА_1 на житловий будинок АДРЕСА_1.

Так, рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 12.12.2013 у справі № 2/420/10/13 ЄУ № 2/1219/317/2012 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Сичанської сільської ради Марківського району Луганської області про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Сичанської сільської ради, визнання запису про реєстрацію права власності на нерухоме майно недійсним позовну заяву задоволено повністю; визнано незаконними підстави набуття права власності ТОВ «Мирне» на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1; визнано незаконним набуття права власності ТОВ «Мирне» на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1; визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно (житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1), серія ІНФОРМАЦІЯ_1, видане ТОВ «Мирне» виконавчим комітетом Сичанської сільської ради Марківського району Луганської області 08.09.2008; визнано недійсним запис № 79 в книзі 3 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, зроблений Марківським районним бюро технічної інвентаризації від 12.09.2008 (арк. спр. 48-50).

З рішення суду також слідує, що спірний житловий будинок, який має дві квартири, був наданий: квартира 1 залишена у користуванні ОСОБА_1 та його сім'ї; квартира 2 надана по черзі механізатору ОСОБА_5, яку останній 18.09.2009 продав ОСОБА_6 Судом першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 відмовлено у визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним.

Рішення суду набрало законної сили 18.12.2013.

Державний реєстратор прийняв рішення від 29.05.2018 № 41309775, яким відмовив позивачу у державній реєстрації прав та їх обтяжень на підставі пункту 5 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у зв'язку з наявними суперечностями між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями (арк. спр. 65).

Згідно з інформацією з реєстру прав власності на нерухоме майно на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, сформованою державним реєстратором 29.05.2018, право власності на цей будинок зареєстровано: на ? частку власності за ТОВ «Мирне» на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ІНФОРМАЦІЯ_1, видане виконавчим комітетом Сичанської сільської ради Марківського району Луганської області 08.09.2008; на ? частку власності за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 18.06.2009 серії ВМЕ № 659088 (арк. спр. 154).

Позивач вважає таке рішення незаконними та таким, що підлягає скасуванню. Як наслідок скасування рішення, позивач вважає, що державного реєстратора слід зобов'язати до вчинення певних реєстраційних дій.

Проте такі вимоги є похідними від приватноправових відносин при вирішенні судом питання існування права власності на вказаний житловий будинок. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб'єктного складу сторін.

Крім того, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі з обов'язком суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Така правова позиція неодноразово викладена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 28.11.2018 по справі № 814/1089/16 (провадження № 11-749апп18), від 21.11.2018 по справі № 813/1362/16 (№ 11-813апп18), від 12.09.2018 у справі № 806/1641/17 (провадження № 11-696апп18), від 04.09.2018 по справі № 907/574/16 (провадження № 12-87гс18) тощо.

Враховуючи суб'єктний склад цієї справи й те, що спірні правовідносини пов'язані з майновими інтересами позивача, суд дійшов висновку, що цей спір не є публічно-правовим, а випливає з цивільних відносин та має приватно-правовий характер, тому має вирішуватися судом за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Так, згідно з частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі вищевикладеного, керуючись пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі в частині позовних вимог, сформованих позивачем до державного реєстратора.

Роз'яснити позивачу, що відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Справу в частині вимог, сформованих позивачем до ГТУЮ у Луганській області належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

В цій частині вимог судом встановлено, що позивач підтримує позовні вимоги та вважає, що їх потрібно задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві; представники ГТУЮ у Луганській області заперечують проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов; сторони не бажають вирішити спір шляхом примирення.

Судом виконано вимоги частини другої статті 180 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пунктів 2 та 3 частини другої статті 183 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами підготовчого засідання, суд постановляє ухвалу про: закриття провадження у справі; закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Керуючись статями 2, 19, 180, 183, 238, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Марківської районної державної адміністрації Луганської області Шкирі Олексія Олександровича, Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії в частині вимог, сформованих ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Марківської районної державної адміністрації Луганської області Шкирі Олексія Олександровича.

Закрити підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу від 14.08.2018 № 260/В та призначити справу до судового розгляду по суті.

Призначити судове засідання для розгляду справи по суті на 24 січня 2019 року о 13 годині 30 хвилин у приміщенні Луганського окружного адміністративного суду за адресою: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, проспект Космонавтів, будинок 18.

Роз'яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про закриття провадження в адміністративній справі, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та в частині закриття провадження у справі може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала в частині закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повну ухвалу суду складено 22 січня 2019 року.

СуддяК.О. Пляшкова