Справа № 826/6879/17
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/6879/17 Суддя (судді) першої інстанції: Аблов Є.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Белової Л.В., Кузьменка В.В.,

за участю секретаря: Тищенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.08.2018 (дата виготовлення повного тексту - 06.08.2018) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України, Комісії з добору кандидатів для призначення членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної судової адміністрації України, Комісії з добору кандидатів для призначення членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, в якому просив суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення Комісії, оформлене протоколом №1 від 25.10.2016 про допуск кандидатів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_7 до участі у публічному конкурсі з добору кандидатів для призначення членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС України);

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії, оформлене протоколом № 2 від 26-27.10.2016, про визначення переможцем публічного конкурсу ОСОБА_4 та другим за результатом конкурсу кандидатом ОСОБА_5;

- визнати протиправним та скасувати наказ Голови ДСА України ОСОБА_8 №331/к від 28.10.2016 про призначення ОСОБА_4 членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України за результатами проведеного публічного конкурсу строком на чотири роки з дня призначення;

- зобов'язати комісію з добору кандидатів для призначення членами ВККС України визначити переможця публічного конкурсу з добору кандидатів для призначення членами ВККС України та другого за результатами конкурсу кандидата з числа інших правомірно допущених до участі у конкурсі кандидатів згідно загального рейтингу кандидатів, визначеного у зведеній відомості середніх балів оцінювання мотиваційного листа та співбесіди кандидатів для призначення членом ВККС України, яка є додатком до протоколу засідання Комісії для призначення членами ВККС України № 2 від 26-27.10.2016.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Конкурсна комісія порушила положення статей 69, 94 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та пунктів 5, 10, 11, 16, 17 Порядку проведення конкурсу оскільки кандидатами не були надані передбачені документи на підтвердження стажу у сфері права, інші обовя'зкові документи; Комісією неправоміпрно врахований стаж, який не є спеціальним стажем у сфері права в розумінні Закону України «Про судоустрій та статус суддів». В насліедок цих грубих порушень з боку Комісії до участі у конкурсі було допущено вищенаведених кандидатів, які не мали права на участь в ньому. Відповідно, результати конкурсу є незаконними, а рішення Комісії та наказ ДСА підлягають скасуванню із зобов'язанням визначити нового переможця конкурсу.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.08.2018 у задоволенні вищевказаного адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали апеляційні скарги. ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.08.2018 та прийняти нове, яким позов задовольнити. ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.08.2018 у частині, що стосується ОСОБА_9.

Скаржник - ОСОБА_2 вважає неправомірним висновок суду першої інстанції про те, що допуск та участь ОСОБА_4 у публічному конкурсі відбувались у відповідності до вимог Закону та положень Порядку проведення конкурсу та відповідність ОСОБА_4 кваліфікаційним вимогам до члена ВККСУ, які зазначені частиною першою ст. 94 Закону, оскільки такий висновок не ґрунтується на матеріалах справи та наявних у ній доказах, не відповідає положенням чинного законодавства та Порядку проведення конкурсу, судом не надано правову оцінку доводам позивача щодо неправомірності прийняття Комісією документів ОСОБА_4 про підтвердження стажу професійної діяльності у сфері права після завершення конкурсу. При розгляді поданих кандидатом ОСОБА_4 документів, Конкурсна комісія грубо порушила положення п.п. 11,16,17 Порядку проведення конкурсу. Згідно запису в трудовій книжці кандидата ОСОБА_4, останній з 1995 по 2003 рік проходив службу в органах внутрішніх справ України. При цьому, зміст запису не називає конкретні посади, на яких він проходив службу та підстави звільнення, а тому стаж професійної діяльності у сфері права осіб, які проходили службу в органах внутрішніх справ, має підтверджуватись послужним списком. ОСОБА_4 для підтвердження стажу професійної діяльності у сфері права подав до Конкурсної комісії в порушення вимог п.п. 5 п. 11 Порядку копію довідки від 24.06.2003 про проходження ним служби в ОВС за підписом від імені заступника начальника Управління по РП ТУМ-2 Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_10 Зазначена копія довідки була завірена особисто ОСОБА_4 20.10.2016 із зазначенням «згідно оригіналу». Візуальний огляд згаданої копії довідки, порівняння її змісту з офіційно наданим МВС після завершення конкурсу витягом із послужного списку кандидата ОСОБА_4, письмове звернення та покази в якості свідка ОСОБА_10 в своїй сукупності однозначно і безсумнівно вказують на факт використання ОСОБА_4 підробленої копії довідки. Відповідно до наданої ОСОБА_4 копії довідки № 59/641 від 24.06.2003 він проходив службу з вересня 2000 року по 24.07.2002 в ГУ МВС України в м. Києві на посаді слідчого. В період з 24.07.2003 по 13.06.2003 в ГУ МВС України в м. Києві на посаді старшого слідчого. Згідно з копією довідки ОСОБА_4 був звільнений зі служби 12.06.2003 на підставі п. «ж» ст. 64 КЗпП України. Зазначені у копії довідки періоди проходження ОСОБА_4 служби в ОВС та підстави його звільнення з ОВС не відповідають змісту офіційно наданому МВС після завершення конкурсу витягу з послужного списку. ОСОБА_4 був звільнений з ОВС 12.06.2003, а тому він не міг проходити службу на посаді старшого слідчого в період з 13.06.2003 по 24.07.2003 (фактично після звільнення з ОВС), як це зазначено у наданій ним копії довідки. Підставою звільнення у наданій копії довідки зазначено п. «ж» ст. 64 КЗпП України, в той час як така норма не міститься в КЗпП як підстава звільнення зі служби з ОВС. Порядок проходження служби та звільнення зі служби працівників ОВС передбачені виключно Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС, яке діяло на момент звільнення ОСОБА_4 з ОВС. З урахуванням викладеного, на думку скаржника, надана ОСОБА_4 копія довідки за формою та змістом є нікчемним документом, а тому не могла підтверджувати необхідний стаж професійної діяльності у сфері права та замінювати собою витяг з послужного списку, який кандидат ОСОБА_4 в порушення п.п. 5 Порядку не подав Комісії до початку проведення Конкурсу. Крім того, до офіційного оприлюднення результатів конкурсу, до Комісії надійшло письмове звернення ОСОБА_10, в якому останній звертав увагу Комісії на підроблену за змістом і формою довідку від його імені про проходження ОСОБА_4 служби в ОВС. Будучи допитаним в якості свідка, ОСОБА_10 показав, що згадану довідку про проходження ОСОБА_4 служби в ОВС він не видавав, виконаний від його імені підпис є підробленим, і довідки з таким змістом не могли видаватись іншими працівниками підпорядкованого йому кадрового апарату, оскільки згідно нормативних документів МВС, на підтвердження стажу проходження служби видається витяг з послужного списку, сам послужний список не видається особі, а може бути видана в окремих випадках його копія лише на запит правоохоронних органів. Ні ДСА України, ні представник ОСОБА_4 не надали суду оригінал довідки, копія якої завірена особисто ОСОБА_4 із зазначенням «Згідно оригіналу» та подана до Конкурсної комісії, а також не змогли пояснити суду, хто її видавав, коли та з якою метою, де знаходився оригінал на час подачі документів до конкурсної комісії ОСОБА_4 та на час розгляду справи в суді. Скаржник вважає, що для участі у конкурсі ОСОБА_4, як особа, що проходила службу в ОВС, для підтвердження стажу професійної діяльності у сфері права відповідно до вимог п.п. 5 п. 11 Порядку мав обов'язково подати копію трудової книжки і встановленого зразку витяг з послужного списку про проходження служби в ОВС. Відповідач, аргументуючи правомірність допуску кандидата ОСОБА_4 до участі у конкурсі, посилається на документи, що надійшли до Комісії після оприлюднення результатів конкурсу. Строк подачі документів щодо участі у конкурсі чітко передбачений п. 13 Порядку, а тому подані після спливу згаданого строку документи не можуть братися Комісією до уваги, і не спростовують неправомірність допуску ОСОБА_4 до участі у конкурсі. Наведені аргументи беззаперечно свідчать про те, що у згаданих правовідносинах існували всі без виключення зазначені підстави для прийняття рішення про відмову ОСОБА_4 у допуску до участі у конкурсі.

Крім того, суд змішуючи положення п.п. 5 п. 11 Порядку про обов'язкові документи, що підтверджують стаж професійної діяльності у сфері права, з положеннями п. 12 Порядку про додаткову інформацію стосовно освіти, досвіду роботи, професійного рівня (характеристики, рекомендації, сертифікати про підвищення кваліфікації, наукові публікації тощо), промилково приходить до висновку про правомірність дій відповідачів при зарахуванні ОСОБА_4 до стажу професійної діяльності у сфері права період служби в ОВС на підставі наданої ним копії довідки ТУМ-2 Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві від 24.06.2003. Документи, що підтверджують стаж професійної діяльності у сфері права відповідно до п. 11 Порядку мають бути подані обов'язково до початку проведення конкурсу, а їх неподання є безумовною підставою для відмови у допуску до участі у конкурсі відповідно до п. 17 Порядку. Неправомірний допуск Конкурсною комісією кандидата ОСОБА_4 до участі у конкурсі потягнув за собою подальше неправомірне визнання його переможцем публічного конкурсу, та як наслідок - призначення членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, а тому рішення Конкурсної комісії, оформлене протоколом № 2 від 26-27.10.2016 про визначення переможцем публічного конкурсу ОСОБА_4 є неправомірним та підлягає скасуванню. Одночасно підлягає визнанню неправомірним та скасуванню наказ Голови ДСА України № 331/к від 28.10.2016 про призначення ОСОБА_4 членом Вищої кваліфікаційної комісії України за результатами проведення публічного конкурсу строком на чотири роки з дня призначення, виданий на підставі згаданого неправомірного рішення Конкурсної комісії.

Висновок суду першої інстанції про те, що допуск та участь ОСОБА_5 у публічному конкурсі відбувались у відповідності до вимог Закону та положень Порядку проведення конкурсу, та зазначає про відповідність ОСОБА_5 кваліфікаційним вимогам до члена ВККСУ, які визначені частиною першою ст. 94 Закону є неправомірним оскільки не ґрунтується на матеріалах справи та наявних у ній доказах, не відповідає положенням чинного законодавства та Порядку проведення конкурсу. Згідно проведених скаржником у позові розрахунків на момент подачі ОСОБА_5 документів до Конкурсної комісії стаж його професійної діяльності у сфері права після здобуття вищої юридичної освіти складав 13 років 10 місяців 12 днів, що не відповідає вимогам, передбаченим частиною першою ст. 94 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Конкурсна комісія безпідставно зарахувала ОСОБА_5 до стажу професійної діяльності у сфері права його діяльність на посаді начальника ТУ ДСА України в Одеській області з 15.10.2010 по день подачі документів на конкурс, аргументуючи своє рішення наявністю у ОСОБА_5 вищої юридичної освіти, а також завдань і функцій, які покладаються на територіальне управління ДСА України керівником якого він є, зокрема, укладення договорів та ведення правової роботи.

Аналіз змісту ст.ст. 151, 152 та ст. 154 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та Положення про територіальне управління ДСА України в Одеській області, повноважень як самих цих органів, так і їхніх керівників, дає право стверджувати, що робота ОСОБА_5 на посаді начальника ТУ ДСА України в Одеській області з 15.10.2010 до моменту подачі документів не може бути віднесена до професійної діяльності у сфері права в розумінні вимог ст.ст. 69, 94 вказаного Закону. Доказом цього можуть бути передбачені п. 6 Положення про територіальне управління ДСА України в Одеській області освітньо-кваліфікаційні вимоги до посади його керівника, згідно з якими не є обов'язковим наявність у нього повної юридичної освіти. Відповідно до поданих документів ОСОБА_5 отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Державна служба» та здобув кваліфікацію магістр державної служби (диплом від 27.07.2013) і в подальшому працював за фахом, реалізуючи свої повноваження державного службовця в межах згаданого положення. Аналіз наявних в матеріалах справи документів (мотиваційний лист, анкета кандидата для призначення членом ВККСУ), виконаних ОСОБА_5 власноручно, повністю розкривають характер і зміст його професійної діяльності на згаданій посаді, як державного службовця, і не містять жодної ознаки постійної професійної діяльності у сфері права. Правовою роботою в ТУ ДСА України в Одеській області займається спеціальний структурний підрозділ, підпорядкований ОСОБА_5, як керівнику територіального управління. Тому, сам ОСОБА_5, виходячи з його посадових обов'язків, жодним чином не займався правовою роботою, яка може бути зарахованою до стажу професійної діяльності у сфері права. Таким чином, при вирішення питання про допуск кандидата ОСОБА_5 до участі у публічному конкурсі з добору кандидатів для призначення членом ВККС України, Конкурсна комісія безпідставно зарахувала кандидату до стажу професійної діяльності у сфері права стаж його професійної діяльності на посаді керівника ТУ ДСА України в Одеській області, чим збільшила йому загальний стаж професійної діяльності у сфері права. З огляду на викладене, рішення Конкурсної комісії, оформлене протоколом № 1 від 25.10.2016, про допуск кандидата ОСОБА_5 до участі у публічному конкурсі з добору кандидатів для призначення членом ВККС України є неправомірним та підлягає скасуванню. Судом першої інстанції проігноровано посилання позивача на вказані обставини справи та не викладено їх в повному обсязі в прийнятому рішенні, що впливає на його повноту та об'єктивність, не досліджено в повному обсязі наявні у справі документи та інші докази щодо неправомірності допуску ОСОБА_5 до участі у конкурсі і як наслідок визнання його другим за результатами конкурсу кандидатом. В оскаржуваному рішенні відсутні будь-які обґрунтування того, яка саме робота ОСОБА_5 на посаді начальника ТУ ДСА України в Одеській області є професійною діяльністю у сфері права, і жодним чином не спростовані наведені позивачем доводи в обґрунтування своєї позиції з цього питання. Скажник звернув увагу суду апеляційної інстанції на неправомірне використання судом першої інстанції рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31.01.2017 у справі № 522/25169/16-ц, оскільки рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31.01.2017 у справі № 522/25169/16-ц встановлено факт, що період роботи ОСОБА_5 на посаді начальника територіального управління ДСА України в Одеській області - це юридичний стаж (стаж роботи у сфері права). Вказане судове рішення прийнято за заявою ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку окремого провадження, після завершення Конкурсу. Враховуючи викладене, висновок суду про те, що допуск та участь ОСОБА_5 у публічному конкурсі відбувались у відповідності до вимог Закону та положень Порядку проведення конкурсу, та про відповідність ОСОБА_5 кваліфікаційним вимогам, визначеним частиною першою ст. 94 Закону до члена ВККСУ, є таким, що не ґрунтується на наявних у справі матеріалах, не підтверджений жодними належними та допустимими доказами та не відповідає чинному законодавству. А тому рішення Конкурсної комісії, оформлене протоколом № 2 від 26-27.10.2016 про визнання ОСОБА_5 другим за результатами конкурсу кандидатом є неправомірним та підлягає скасуванню.

Скаржник вважає неправомірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішень в частині кандидата ОСОБА_11, оскільки останній в порушення вимог п.п. 5 п. 11 Порядку не надав комісії належним чином завірений встановленого зразка витяг з послужного списку, в результаті чого залишився не підтвердженим у передбачений законодавством спосіб обов'язковим документом стаж професійної діяльності у сфері права. Твердження відповідача про те, що кандидатом був поданий до комісії послужний список жодним чином не підтверджено. Серед опублікованих на сайті ДСА України поданих ОСОБА_11 документів, як послужний список, так і витяг з послужного списку - відсутні. На вказані факти під час проведення конкурсу звернула увагу Громадська організація «Вибір» у своєму письмовому зверненні, яке було предметом розгляду Комісії. При цьому, Комісія жодним чином не спростувала викладені у зверненні факти, а в протоколі засідання відсутні дані про дослідження комісією копії послужного списку кандидата ОСОБА_6 Копія послужного списку ОСОБА_6 з'явилась в матеріалах адміністративної справи, однак нормативними документами МВС не передбачено видача особі копії послужного списку. Конкурсна комісія безпідставно зарахувала ОСОБА_6 до стажу професійної діяльності у сфері права його діяльність на посаді начальника ТУ ДСА в Закарпатській області з 17.06.2005 по 03.12.2015, аргументуючи своє рішення наявністю у ОСОБА_6 вищої юридичної освіти, а також завдань і функцій, які покладаються на територіальне управління ДСА України керівником якого він є, зокрема, укладення договорів та ведення правової роботи. Зазначений висновок Конкурсної комісії про зарахування ОСОБА_6 періоду роботи на посаді начальника ТУ ДСА України в Закарпатській області до стажу професійної діяльності у сфері права, є незаконним з підстав, зазначених позивачем при аргументації позиції відносно неправомірності зарахування кандидату ОСОБА_5 стажу роботи на аналогічній посаді - начальника територіального управління ДСА України. Аналіз наявних у матеріалах справи документів, поданих ОСОБА_6 до конкурсної комісії, дає підстави стверджувати про повну відсутність у кандидата ОСОБА_6 необхідного стажу професійної діяльності у сфері права. З огляду на викладене, рішення Конкурсної комісії, оформлене протоколом № 1 від 25.10.2016, про допуск кандидата ОСОБА_6 до участі у публічному конкурсі з добору кандидатів для призначення членом ВККС України є неправомірним та підлягає скасуванню.

В своїй апеляційній скарзі саржник зазначає, що в оскаржуваному рішення суд вважає, що допуск та участь ОСОБА_3 у публічному конкурсі відбувались у відповідності до вимог Закону та положень Порядку проведення конкурсу, та зазначає про відповідність ОСОБА_3 кваліфікаційним вимогам до члена ВККСУ, які визначені частиною першою ст. 94 Закону. Даний висновок суду є неправомірним, оскільки не ґрунтується на матеріалах справи та наявних у ній доказах, не відповідає положенням чинного законодавства та Порядку проведення конкурсу. Кандидат ОСОБА_3 в порушення вимог п. 7 частини п'ятої ст. 95 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та п.п. 8 п. 11 Порядку проведення конкурсу, до Конкурсної комісії замість оригіналу довідки медичної установи про стан здоров'я із висновком щодо придатності до роботи на посаді, пов'язаній із виконанням функцій державі (форма 133/о) подав копію цього документу. Чинне законодавство містить чітку і однозначну обов'язкову вимогу подачі кандидатом саме оригіналу довідки медичної установи про стан здоров'я із висновком щодо придатності до роботи на посаді, пов'язаній із виконанням функцій (форма 133/о), а тому аргументи відповідача та суду щодо можливості використання копії цього документа не відповідають положенням Закону і Порядку проведення конкурсу. В судовому засіданні ОСОБА_3 повністю визнав заявлені позовні вимоги в цій частині і зазначив, що він дійсно мав подати на конкурс саме оригінал медичної довідки. Крім того, аналіз поданих на конкурс ОСОБА_3 копії трудової книжки, анкети кандидата та біографічної довідки свідчать про відсутність у кандидата ОСОБА_3 на момент подачі документів до Конкурсної комісії підтвердженого стажу професійної діяльності у сфері права не менше п'ятнадцяти років. Однак, підтверджений належним чином загальний стаж професійної діяльності у сфері права ОСОБА_3 після здобуття вищої юридичної освіти становить 14 років 05 місяців 07 днів, що не відповідає вимогам, передбаченим частиною першою ст. 94 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За таких обставин, Конкурсна комісія на підставі п. 17 Порядку проведення конкурсу зобов'язана була відмовити кандидату ОСОБА_3 у допуску до участі у публічному конкурсі. З огляду на викладене, рішення Конкурсної комісії, оформлене протоколом № 1 від 25.10.2016 про допуск кандидата ОСОБА_3 до участі у публічному конкурсі з добору кандидатів для призначення членом ВККС України є неправомірним та підлягає скасуванню.

Скаржник не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що він не виконав вимоги п.п. 5 п. 11 Порядку, подавши на конкурс витяг з послужного списку, а не його оригінал. Послужний список довічно зберігається в особовій справі особи, що проходила службу в ОВС, і не може видаватись ні фізичним, ні юридичним особам. Згідно відомчих нормативних актів МВС для підтвердження трудового, пенсійного чи стажу професійної діяльності у сфері права на вимогу особи чи за запитом відповідного органу видається встановленого зразку витяг з послужного списку. Саме витяг з послужного списку встановленого зразку був наданий позивачем конкурсній комісії на цілком законних підставах. Аналогічний документ від 06.12.2016 про проходження служби в ОВС ОСОБА_4 був наданий МВС на запит відповідача після закінчення конкурсу, а тому є безпідставним висновок суду першої інстанції про дотримання комісією єдиного принципу відбору кандидатів на посаду члена ВККСУ.

Позивач в апеляційній скарзі також зазначив про наявність або відсутність реального чи потенційного конфлікту інтересів в діях Голови комісії ОСОБА_12 при розгляді питання про допуск до конкурсу ОСОБА_5 і ОСОБА_6, оскільки в протоколі засідання № 2 від 26-27.10.2016 зі слів голови Конкурсної комісії ОСОБА_13 зазначено, що вона, перебуваючи на посаді заступника Голови ДСА України, відповідно до наказів ДСА України періодично виконувала обов'язки голови ДСА України, і в цьому випадку кандидати ОСОБА_5 і ОСОБА_6, як керівники ТУ ДСА України в Одеській та Закарптській області, були безпосередньо підпорядковані їй по роботі. Крім того, ОСОБА_13 заявила, що під час перебування кандидата ОСОБА_6 на посаді начальника ТУ ДСА України в Закарпатській області, вона відповідно до наказу ДСА була куратором вказаного управління. За таких обставин, при розгляді питання про допуск кандидатів ОСОБА_5 і ОСОБА_6 до участі у публічному конкурсі, ОСОБА_13, як голова та член Конкурсної комісії не могла брати участь у розгляді вказаного питання та прийнятті рішення за наявності реального конфлікту інтересів, визначеного Законом України «Про запобігання корупції».

Обгрунтованість висновків з цього питання підтверджується наявним у матеріалах справи протоколом засідання комісії від 27.10.2016, згідно з якого Голова комісії ОСОБА_12 на другому етапі конкурсу при проведенні співбесіди з кандидатами ОСОБА_5 і ОСОБА_11 заявила самовідвід з зазначених підстав, який був одноголосно прийнятий членами комісії.

Даючи оцінку рішенню Конкурсної комісії, оформленому протоколом № 2 від 26-27.10.2016 про призначення переможцем публічного конкурсу ОСОБА_4 та другим за результатом конкурсу кандидатом ОСОБА_5, суд першої інстанції зазначив, що повноваження Комісії стосовно оцінювання кандидата на посаду члена ВККСУ є дискреційними та виключно компетенцією Комісії з добору кандидатів для призначення членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, як уповноваженого органу.

Предметом позову є оскарження рішень Комісії про незаконний допуск до участі у конкурсі згаданих третіх осіб і як наслідок визначення з числа незаконно допущених кандидатів переможця та другого за результатом конкурсу. У позові позивач не оскаржує другий етап конкурсу - співбесіда з кандидатом та оцінка комісією мотиваційного листа та співбесіди з кандидатом, і не дає оцінки діям комісії щодо реалізації нею своїх дискреційних повноважень, а тому відмова з даних підстав є не правомірною.

Незаконні рішення Конкурсної комісії про допуск до участі у конкурсі кандидатів ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 та в подальшому визнання ОСОБА_4 переможцем, ОСОБА_5 другим за рейтингом кандидатом, а ОСОБА_3 разом з позивачем 3-4 кандидатами згідно загального рейтингу, суттєво вплинули на його права як учасника конкурсу та можливого його переможця, що стало підставою його звернення до суду з даним позовом.

В апеляційній скарзі скаржник ОСОБА_3 зазначив, що розгляд справи суддею Абловим Є.В. є прямим порушенням частини першої ст. 6 Ковенції. При розгляді поданих кандидатом ОСОБА_4 документів, Конкурсна комісія грубо порушила п.п. 11, 16, 17 Порядку проведення конкурсу. Надана ОСОБА_4 копія довідки за формою та змістом є нікчемним документом, а тому не могла підтверджувати необхідний стаж професійної діяльності у сфері права та замінювати собою витяг з послужного списку, який кандидат ОСОБА_4 в порушення п.п. 5 п. 11 Порядку не подав Комісії до початку проведення Конкурсу. Досвідчені члени Конкурсної комісії при розгляді документів ОСОБА_4 мали б звернути на це увагу та відмовити в допуску його до участі у конкурсі відповідно до п. 17 Порядку. Крім того, до офіційного оприлюднення результатів конкурсу, до Комісії надійшло письмове звернення ОСОБА_10, в якому останній звертав увагу Комісії на підроблену за змістом і формою довідку від його імені про проходження ОСОБА_4 служби в ОВС.

Допитаний в якості свідка, ОСОБА_10 показав суду, що згадану довідку про проходження ОСОБА_4 служби в ОВС він не видавав, виконаний від його імені підпис є підробленим, і довідки з таким змістом не могли видаватись іншими працівниками підпорядкованого йому кадрового апарату, оскільки згідно нормативних документів МВС, на підтвердження стажу проходження служби видається витяг з послужного списку, сам послужний список не видається особі, а може бути видана в окремих випадках його копія лише на запит правоохоронних органів.

Під час судового розгляду ні ДСА України, ні представник ОСОБА_4 не надали суду оригінал довідки, копія якої була завірена особисто ОСОБА_4 20.10.2016 із зазначенням «згідно оригіналу» та подана до Конкурсної комісії, а також не змогли пояснити суду, хто її видавав, коли та з якою метою, де знаходився оригінал на час подачі документів до конкурсної комісії ОСОБА_4 та на час розгляду справи в суді. Немаючи оригіналу довідки, ОСОБА_4 безпідставно завірив її копію своїм підписом, фактично ввівши в оману Конкурсну комісію. Для участі у конкурсі ОСОБА_4, як особа, що проходила службу в ОВС для підтвердження стажу професійної діяльності у сфері права відповідно до вимог п.п. 5 п. 11 Порядку мав обов'язково подати копію трудової книжки і встановленого зразку витяг з послужного списку про проходження ним служби в ОВС. Відповідач, аргументуючи правомірність допуску кандидата ОСОБА_4 до участі у конкурсі, посилається на документи, що надійшли до Комісії після оприлюднення результатів конкурсу. Строк подачі документів щодо участі у конкурсі чітко передбачений п. 13 Порядку, а тому подані після спливу згаданого строку, тим більше - після закінчення конкурсу, документи не можуть братись до уваги, і не спростовують правомірність допуску ОСОБА_4 до участі у конкурсі. Суд дійшов висновку, що положення частини п'ятої ст. 95 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» повністю кореспондується з п. 11 Порядку проведення конкурсу, а тому, на думку суду, особа для підтвердження стажу професійної діяльності у сфері права має подати саме копію трудової книжки, а послужний список та/або витяг з нього не визначені Законом та Порядком як документи, що підлягають обов'язковій подачі. Однак, такі висновки суду є помилковими, оскільки в п.п. 5 Порядку чітко передбачено подання кандидатами до конкурсної комісії в обов'язковому порядку копії трудової книжки та послужного списку (за наявності). Крім того, змішуючи положення п.п. 5 п. 11 Порядку про обов'язкові документи, що підтверджують стаж професійної діяльності у сфері права, з положеннями п. 12 Порядку про додаткову інформацію стосовно освіти, досвіду роботи, професійного рівня (характеристики, рекомендації, сертифікати про підвищення кваліфікації, наукові публікації, тощо), приходить до помилкового висновку про правомірність дій відповідачів при зарахуванні ОСОБА_4 до стажу професійної діяльності у сфері права період служби в ОВС на підставі наданої ним копії довідки ТУМ-2 Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві від 24.06.2003. Відповідно до п. 17 Порядку неподання ОСОБА_4 в порушення обов'язкових вимог п.п. 5 п. 11 Порядку витягу з послужного списку є безумовною підставою для відмови Конкурсною комісією в допуску його до участі у конкурсі. Одночасно підлягає визнанню неправомірним та скасуванню наказ Голови ДСА України № 331/к від 28.10.2016 про призначення ОСОБА_4 членом ВККС за результатами проведення публічного конкурсу строком на чотири роки з дня призначення, виданий на підставі згаданого неправомірного рішення Конкурсної комісії.

14.01.2019 у судове засідання суду апеляційної інстанції з'явились позивач, представник відповідача - Державної судової адміністрації України, представник третьої особи - ОСОБА_4, та третя особа - ОСОБА_3

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За матеріалами справи відповідно до наказу Голови Державної судової адміністрації України № 209 від 07.10.2016 «Про публічний конкурс з добору кандидатів для призначення членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України» затверджено порядок проведення публічного конкурсу з добору кандидатів для призначення членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та затверджено склад Комісії з добору кандидатів для призначення членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Для участі у конкурсі документи подали наступні кандидати: ОСОБА_6, ОСОБА_14, ОСОБА_5, ОСОБА_15, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_16 та ОСОБА_17.

Згідно з Протоколом № 1 засідання Конкурсної комісії від 25.10.2016 до конкурсу були допущені вище вказані кандидати, крім ОСОБА_14 та ОСОБА_15

Позивач не погоджується з допуском до участі у конкурсі вказаних осіб, у зв'язку з чим звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що з аналізу поданих документів, вбачається правомірність дій Комісії щодо допуску зазначених осіб до участі в публічному конкурсі, оскільки ними були подані визначений Законом та Порядком проведення конкурсу пакет документів, що вказував на наявність у осіб громадянства України, повної вищої юридичної освіти і стажу професійної діяльності у сфері права не менше п'ятнадцяти років. З таким висновком погоджується колегія суддів суду апеляційної інстанції.

Так, щодо допуску до конкурсу ОСОБА_4, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідність ОСОБА_4, визначеним Законом кваліфікаційним вимогам встановлена на підставі наданих ним 20.10.2016 документів, зокрема копії паспорта громадянина України, копії трудової книжки, копії диплома про вищу юридичну освіту (з додатками), здобуту в Україні та копії довідки ТУМ-2 Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві від 24.06.2003, поданої на підтвердження служби в органах внутрішніх справ на посадах слідчого в період з 29.07.1999 по 12.06.2003.

Протоколом № 1 Комісії від 25.10.2016 вирішено допустити до конкурсу ОСОБА_4 одноголосно.

Згідно частини п'ятої ст. 95 Закону України № 1402-VIII від 02.06.2016 «Про судоустрій і статус суддів» разом із заявою про намір бути обраним членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України відповідна особа подає:

1) автобіографію;

2) мотиваційний лист, в якому викладаються мотиви бути обраним членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) копію документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України;

4) копію трудової книжки (за наявності);

5) декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування;

6) копії документів про освіту, вчені звання та наукові ступені;

7) довідку медичної установи про стан здоров'я кандидата із висновком щодо його придатності до роботи на посаді, пов'язаній із виконанням функцій держави;

8) копію військового квитка (для військовослужбовців або військовозобов'язаних);

9) письмову згоду на обробку персональних даних та оприлюднення копій документів, визначених цією статтею, крім копій документів, визначених пунктами 3, 7, 8 цієї частини;

10) письмову заяву про відсутність обмежень щодо членства у Вищій кваліфікаційній комісії суддів України, а також про відповідність вимогам щодо несумісності або зобов'язання виконувати вимоги щодо несумісності у разі обрання членом Комісії;

11) заяву про проведення перевірки, визначеної Законом України "Про очищення влади";

12) згоду на проведення спеціальної перевірки відповідно до закону.

Відповідно до п. 11 Порядку проведення публічного конкурсу з добору кандидатів для призначення членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України особа, яка бажає взяти учать у публічному конкурсі, подає в установленому порядку до конкурсної комісії такі документи:

1) письмову заяву, адресовану конкурсній комісії, про участь у конкурсі;

2) анкету за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку;

3) мотиваційний лист, в якому викладаються мотиви бути призначеним членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України. Текст цього листа обсягом не більше трьох сторінок друкується шрифтом чорного кольору з розміром не менше 14 пт з одним міжрядковим інтервалом, гарнітура шрифту - Times New Roman;

4) копію паспорта громадянина України;

5) копію трудової книжки, послужного списку (за наявності);

6) декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік;

7) копію диплома про вищу юридичну освіту (з додатками), здобуту в Україні, копії документів про вищу юридичну освіту, здобуту за кордоном, разом із копіями документів, що підтверджують їх визнання в Україні, а також копії документів про науковий ступінь, вчене звання (за наявності);

8) довідку медичної установи про стан здоров'я кандидата з висновком щодо його придатності до роботи на посаді, пов'язаній із виконанням функцій держави (форма 133/о);

9) копію військового квитка (для військовослужбовців або військовозобов'язаних);

10) письмову згоду на обробку персональних даних та оприлюднення копій документів з урахуванням Закону України "Про захист персональних даних";

11) письмову заяву про відсутність обмежень щодо членства у Вищій кваліфікаційній комісії суддів України, а також про відповідність вимогам щодо несумісності або зобов'язання виконувати вимоги щодо несумісності у разі призначення членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

12) заяву про проведення перевірки, визначеної Законом України "Про очищення влади" або копію довідки в разі проходження такої перевірки;

13) довідку про допуск до державної таємниці (за наявності);

14) дві фотокартки розміром 4 х 6 см.

Копії документів мають бути засвідчені в установленому порядку.

Тобто, відповідно до п.п. 5 п. 11 Порядку особа, яка бажає взяти учать у публічному конкурсі, подає до конкурсної комісії у разі наявності копію трудової книжки, послужного списку.

Для підтвердження стажу професійної діяльності у сфері права ОСОБА_4 було подано копію довідки про проходження в органах внутрішніх справ ТУМ-2 Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві згідно з якої ОСОБА_4 займав посади слідчого в ОВС з 1999 по 2003 роки.

Доводи апелянтів про те, що ОСОБА_4 не у відповідності до Порядку на підтвердження стажу професійної діяльності у сфері права подано довідку про проходження служби в органах внутрішніх справ за підписом начальника управління по РП ТУМ-2 Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_10 є безпідставними оскільки згідно п.п. 5 п. 11 Порядку особа, яка бажає взяти учать у публічному конкурсі, має подати до до конкурсної комісії, крім інших документів, копію трудової книжки та послужного списку у разі наявності. Очевидна описка, допущена в довідці не може ставитись у вину ОСОБА_4, та спростувати наявність стажу професійної діяльності у сфері права. Жодних належних та допустимих доказів, які б вказували на її підробність апелянтами суду не надано, згідно довідки Начальника Шевченківського УП ГУНП у м. Києві у Шевченківському управлінні поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві інформація щодо реєстрації та видачі довідки на вислугу років колишньому працівнику міліції ОСОБА_4 № 59/641 від 24.06.2003 відсутня (а.с. 144 т. 4).

Колегія суддів не може взяти до уваги твердження ОСОБА_10 про те, що він ніколи не видавав довідку ТУМ-2 Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 24.06.2003 ОСОБА_4, підпис на ній від його імені підроблений оскільки це лише його суб'єктивне пояснення подій яки мали місце в 2003 році та мають загальний характер. Доказів підробки його підпису ОСОБА_10 суду не надав. Невідповідність змісту довідки вимогам відомчих нормативних актів МВС не спростовує факту перебування ОСОБА_4 на відповідних посадах та наявності стажу у сфері права. Доказів визнання довідки недійсною в судовому порядку або підробним документом в рамках кримінального провадження суду не надано. За такх обставин колегія суддів вважає, що Комісія мала прво прийняти дану довідку на підтвердження стажу ОСОБА_4 у сфері права, як документ, що розшифровує посади, що обіймав останній в період проходження служби в ОВС.

Таким чином, колегія суддів вважає, що надана ОСОБА_4 копія трудової книжки та довідка про проходження в органах внутрішніх справ ТУМ-2 Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві підтверджують наявність у ОСОБА_4 повної вищої юридичної освіти та стажу професійної діяльності у сфері права не менше п'ятнадцяти років. Тобто, при подачі документів до конкурсної комісії ОСОБА_4 в повній мірі виконано вимоги Закону України № 1402-VIII від 02.06.2016 «Про судоустрій і статус суддів» та Порядку проведення публічного конкурсу з добору кандидатів для призначення членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, якими визначено необхідний пакет документів.

Згідно п. 12 Порядку особа, яка бажає взяти участь у конкурсі, має право подати додаткову інформацію стосовно своєї освіти, досвіду роботи, професійного рівня (характеристики, рекомендації, сертифікати про підвищення кваліфікації, наукові публікації тощо).

Колегіфя суддів звертає увагу, що Закон і Порядок стосовно надання документів про стаж містять умову «за наявності». У сукупності з приписами п. 12 Порядку це не обмежує претиндентів у поданні документів, якими вони можуть підтвердити рівень освіти, стаж і досвід роботи, професійний рівень. Оцінка цих документів відноситься до дискреційних повноважень Комісії.

В подальшому ОСОБА_4 надав також копію послужного списку, з якого вбачалась достовірність наданої інформації щодо наявного стажу роботи слідчим в період з 1999 по 2003 роки. Подані документи, як окремо, так і в сукупності, підтвердили наявність у ОСОБА_4 повної вищої юридичної освіти та стажу професійної діяльності у сфері права не менше п'ятнадцяти років, як визначено частиною першою ст. 94 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» з урахуванням наявного стажу на посаді слідчого.

Також, МВС України на лист ДСА України надано відповідь № 4366вх/125/26/01-2016 від 06.12.2017 з копією з послужного списку ОСОБА_4, що в свою чергу підтверджує стаж роботи ОСОБА_4 відповідно до довідки.

Тобто, прийняття документів від ОСОБА_4 було здійснено у чіткій відповідності до Порядку і допуск цього кандидата відбувся у встановлений законом спосіб, а його кандидатура відповідала вимогам, визначеним частиною першою ст. 94 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» до члена ВККС України.

Посилання апелянтів на той факт, що копія послужного списку була надана Комісії вже після спливу граничного строку для подання документів, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до статті 95 Закону та Порядку проведення публічного конкурсу, поданих ОСОБА_4 документів у сток до 20.10.2016 було достатньо для допуску, участі у конкурсі та визначення його переможцем.

Доводи апелянтів, про наявність ознак підробки довідки ТУМ-2 Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві від 24.06.2003 не підтверджуються належними та допустимими доказами. Стаж роботи ОСОБА_4 на посаді слідчого в органах внутрішніх справ в період з 1999 по 2003 роки, наведений у довідці підтверджується наявною в матеріалах справи копією послужного списку ОСОБА_4 Сам факт наявності у ОСОБА_4, передбаченого частиною першою статті 94 Закону стажу професійної діяльності у сфері права сторонами та третіми особами під сумнів не ставився.

Також, згідно з відповідей, що надійшли з Головного управління Національної поліції у м.Києві № 4151/125/05/26-2018 від 08.06.2018 та Шевченківського районного управління поліції ГУНП у м.Києві вбачається, що інформація щодо видачі ОСОБА_4 довідки за № 59/641 від 24.06.2003 щодо вислуги років у Головному управлінні Національної поліції у м.Києві відсутня у зв'язку з відсутністю журналу видачі довідок та журналу вихідної кореспонденції за 2003 рік за строком зберігання. У зв'язку з наведеним, Головне управління Національної поліції у м. Києві позбавлене можливості спростувати та/або підтвердити факт видачі ОСОБА_4 довідки за № 59/641 від 24.06.2003 про вислугу років, а також надати завірені копії сторінок відповідних журналів.

За результатами проведеного Конкурсу відповідно до пункту 20 Порядку конкурсу Конкурсна комісія визначила наступні результати оцінювання мотиваційного листа і співбесіди та загальний рейтинг кожного кандидата, які були відображені у зведеній відомості середніх балів: ОСОБА_4 середній бал 9,17 (1 місце у загальному рейтингу); ОСОБА_5 середній бал 8,60 (2 місце); ОСОБА_2 середній бал 6,83 (3 місце); ОСОБА_3 середній бал 6,83 (3 місце); ОСОБА_6 середній бал 6,00 (4 місце); ОСОБА_17 середній бал 5,17 (5 місце); ОСОБА_16 середній бал 4,33 (6 місце).

Після публікації оголошення про конкурс, особи, які виявили бажання взяти в ньому участь повинні були подати визначені законом та порядком документи у строк по 20.10.2016. Такі документи подавались як безпосередньо до комісії, так і поштою та через поштову скриньку в ДСА України.

25.10.2016 комісією, після попереднього розгляду поданих документів на відповідність встановленим законом вимогам, до участі в публічному конкурсі були допущені наступні кандидати: ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_7

При прийнятті рішення про допуск оцінювалися документи, які подали кандидати. Документи подані кандидатами у їх сукупності аналізувались членами комісії після чого приймалось рішення про допуск до конкурсу. На засіданні комісії 27.10.2016 також розглядалась скарга ГО «Вибір» щодо непідтвердження стажу професійної діяльності в сфері права в поданих кандидатами документів вимогам порядку, а саме щодо: ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6

За результатами розгляду документів, проведених співбесід з кандидатами 27.10.2016 комісією з добору кандидатів для призначення членами ВККС України за результатами проведеного публічного конкуру переможцем визначено ОСОБА_4 і рекомендовано голові ДСА України призначити членом цієї комісії. Другим за результатами конкуру визначено ОСОБА_5

Наказом Державної судової адміністрації України № 331/к від 28.10.2016 ОСОБА_4 призначено членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України за результатами проведення публічного конкурсу строком на чотири роки з дня призначення.

Оскільки допуск та участь ОСОБА_4 у публічному конкурсі відбувалась у відповідності до вимог Закону та положень Порядку проведення конкурсу, а також відповідність ОСОБА_4 кваліфікаційним вимогам, які визначені частиною першою статті 94 Закону до члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, колегія суддів вважає відсутніми підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії, в частині ОСОБА_4

Щодо допуску ОСОБА_5 до участі у конкурсі, колегія суддів зазначає наступне.

Протоколом № 1 Комісії від 25.10.2016 вирішено допустити до конкурсу ОСОБА_5 одноголосно.

ОСОБА_2 вважає, що ОСОБА_5 безпідставно допущено до участі у конкурсі так як, стаж роботи останнього на посаді начальника територіального управління ДСА України в Одеській області не є професійною діяльністю у сфері права.

Зазначене також було обставиною, яка обговорювалась Комісією на засіданні 25.10.2016, на якому враховувались вимоги до посади начальника територіального управління ДСА, його функціональні обов'язки та функції відповідно до Положення про територіальне управління ДСА України в Одеській області.

Згідно роз'яснень, затверджених рішенням Вищої кваліфікаційної комісії адвокатури № V/3-72 від 21.03.2008, до стажу роботи за спеціальністю юриста включаються перебування на посадах судді, прокурора, слідчого, юрисконсульта, нотаріуса, а також на інших посадах, які відповідно до кваліфікаційних вимог потребують наявності вищої юридичної освіти, як підстави для зайняття такої посади.

Освітньо-кваліфікаційними вимогами для зайняття посади начальника територіального управління ДСА України в Одеській області є, зокрема, наявність вищої юридичної освіти як підстави для зайняття такої посади.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що стаж роботи на посаді начальника територіального управління ДСА України в Одеській області є професійною діяльністю у сфері права.

Тобто, ОСОБА_5 мав достатній стаж для участі у конкурсі на посаду члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Можна вважати додатковим підтвердженням наявності у ОСОБА_5 достатнього стажу для участі у конкурсі на посаду члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України і рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31.01.2017 у справі № 522/25169/16-ц, яке прийнято вже після завершення Конкурсу, однак яким встановлено факт, що період роботи ОСОБА_5 на посаді начальника територіального управління ДСА України в Одеській області - це юридичний стаж (стаж роботи у сфері права). Разом із тим, колегія суддів не може надавати правову оцінку судовому рішенню іншого суду, що набрало законної сили та ухвалене в іншій справі.

Згідно частин четвертої - п'ятої ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Приймаючи до уваги, що допуск та участь ОСОБА_5 у публічному конкурсі відбувався у відповідності до вимог Закону та положень Порядку проведення конкурсу, а також відповідність ОСОБА_5 кваліфікаційним вимогам, які визначені частиною першою статті 94 Закону до члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії щодо ОСОБА_5

Висновок апелянта - ОСОБА_2 про неправомірний допуск Конкурсною комісією кандидата ОСОБА_5 до участі у конкурсі потягнув за собою подальше неправомірне визнання його другим за результатами конкурсу не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Щодо допуску ОСОБА_6 до участі у конкурсі, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до Протоколу № 1 Комісії від 25.10.2016, вирішено допустити до конкурсу ОСОБА_6 одноголосно.

Посилання ОСОБА_2 на відсутність стажу для участі у конкурсі у ОСОБА_6, оскільки робота на посаді начальника територіального управління ДСА України в Закарпатській області не є професійною діяльністю у сфері права та вказує на відсутність послужного списку (іншого документу, що підтверджує службу в органах внутрішніх справ) на підтвердження такого стажу.

Однак, зазначене також було обставиною, яка обговорювалась Комісією на засіданні 25.10.2016, на якому враховувались вимоги до посади начальника територіального управління ДСА в Закарпатській області, його функціональні обов'язки та функції відповідно до Положення про територіальне управління ДСА України в Закарпатській області.

Колегія суддів вважає допустимим висновок Комісії про те, що стаж роботи на посаді начальника територіального управління ДСА України в Закарпатській області є професійною діяльністю у сфері права.

Доводи апелянта аналогічні доводам відносно ОСОБА_5, по якому є підтвердження правильності позиції Комісії судовим рішенням, яке набрало законної сили, повноваження та обов'язки, функції начальників територіальних управлінь ДСА України є однаковими.

Крім того, зарахування періодів роботи ОСОБА_6 до стажу професійної діяльності у сфері права вирішувалось Комісією на підставі копії трудової книжки та послужного списку, які були подані кандидатом до Комісії разом з іншими документами.

Твердження про те, що оперативна робота в органах внутрішніх справ не є діяльністю в сфері права і не може зараховуватись до стажу професійної діяльності за спеціальністю після здобуття вищої юридичної освіти, не може бути враховане судом на підставі наступного.

Відповідно до роз'яснення Міністерства юстиції України № 2755-0-33-14/13.1 від 04.03.2014 до стажу у сфері права зараховується період роботи на посадах з реалізацією повноважень, пов'язаних з правоохоронними, правовиконавчими та правоустановчими функціями, що за змістом передбачає розробку або застосування норм права й носить систематичний характер.

Таким чином, колегія суддів вважає, що допуск та участь ОСОБА_6 у публічному конкурсі відбувалась у відповідності до вимог Закону та положень Порядку проведення конкурсу, а також відповідність ОСОБА_6 кваліфікаційним вимогам, які визначені частиною першою ст. 94 Закону до члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії щодо ОСОБА_6

Твердження апелянта - ОСОБА_2 щодо наявності конфлікту інтересів в діях Голови Комісії ОСОБА_12 при голосуванні за допуск до конкурсу ОСОБА_5 і ОСОБА_6, колегія суддів звертає увагу, що апелянтом не доведено прямого підпорядкування ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із заступником Голови ДСА України ОСОБА_12. Всі керівники територіальних управлінь ДСА України підпорядковані Голові ДСА України - призначення, звільнення, накладення стягнень, надання стимулюючих виплат, відзнак, тощо. Крім того, допуск кандидата на посаду не може мати по суті жодного конфлікту інтересів, так як допуск не є вирішальним і не є результатом конкурсу, оскільки результатом конкурсу є остаточне голосування та проставляння відповідних балів. Зокрема, при голосуванні за кандидатів на посаду члена ВККСУ на співбесіді і відповідно виставляння балів кандидатам ОСОБА_5 і ОСОБА_6, ОСОБА_12 заявила собі самовідвід, який був задоволений Комісією. Також, всі члени Комісії проголосували за допуск кандидатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 одноголосно, тобто голос ОСОБА_12 не був вирішальним.

Щодо допуску ОСОБА_3 до участі у конкурсі, колегія суддів зазначає наступне.

Протоколом № 1 Комісії від 25.10.2016 вирішено допустити до конкурсу ОСОБА_3 чотирма голосами «ЗА» із шести членів Комісії.

Обставини, на які посилається позивач як підстави для відмову у допуску на участь у конкурсі, є те, що ОСОБА_3 подано до Комісії копію довідки медичної установи про стан здоров'я із висновком щодо придатності до роботи на посаді, пов'язаній із виконанням функцій держави та не підтвердження стажу роботи.

Вказане також було предметом обговорення членів Комісії на засіданні 25.10.2016 та було враховано, що довідка ОСОБА_3 була надана в копії, так як оригінал зазначеної довідки був поданий на інший конкурс, прийняття документів на який здійснювалось паралельно - цим конкурсом був конкурс на посаду також члена ВККСУ, який проводився Офісом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Щодо стажу роботи ОСОБА_3, - враховано, що останній є діючим та практикуючим адвокатом, і зазначене вважається професійною діяльністю у сфері права, про що також зазначалось ОСОБА_3 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Щодо поданння ОСОБА_3 до Комісії копію довідки медичної установи про стан здоров'я із висновком щодо придатності до роботи на посаді, пов'язаній із виконанням функцій держави, то у відповідності до п.п. 8 п. 11 Порядку особа, яка бажає взяти учать у публічному конкурсі, подає в установленому порядку до конкурсної комісії довідку медичної установи про стан здоров'я кандидата з висновком щодо його придатності до роботи на посаді, пов'язаній із виконанням функцій держави (форма 133/о), тобто відсутня така обов'язкова вимога, як подання саме оригіналу такої медичної довідки. Крім того, зазначене було предметом обговорення членів Комісії на засіданні 25.10.2016 та було враховано, що довідка ОСОБА_3 була надана в копії, так як оригінал довідки був поданий на інший конкурс, прийняття документів на який здійснювалось паралельно цьому конкурсу.

Оскільки допуск та участь ОСОБА_3 у публічному конкурсі відбувалась у відповідності до вимог Закону та положень Порядку проведення конкурсу, а також відповідність ОСОБА_3 кваліфікаційним вимогам, які визначені частиною першою статті 94 Закону до члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії щодо ОСОБА_3

При подачі на участь у конкурсі документів, позивач подав разом з іншими документами витяг з послужного списку, а не його оригінал, що вказує на те, що комісією дотримано єдиний принцип відбору кандидатів на посаду члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, відтак спірне рішення, оформлене протоколом №1 від 25.10.2016 про допуск кандидатів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_7 до участі у публічному конкурсі з добору кандидатів для призначення членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України є правомірним.

Крім того, повноваження Комісії з добору кандидатів для призначення членами Вищої кваліфікаційної комісії суддів України стосовно оцінювання кандидата на посаду члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України є дискреційними та виключною компетенцією його, як уповноваженого органу, оскільки спірні рішення приймались Комісією колегіально за внутрішнім переконанням членів Комісії з добору кандидатів для призначення членами ВККС з дотриманням конкурсної процедури відповідно до вимог Конституції та законів України. Оцінка критеріїв покладається саме на Комісію з добору кандидатів для призначення членами ВККС України і ґрунтується на засадах рівнoправнoсті та співпричетнoсті дo рішення, але при цьoму закoнoдавчo визначенo, щo пoдальшу участь у кoнкурсі прoдoвжує кандидат, який найбільше відповідає встановленим Законом критеріям.

Отже, Комісією дотримано Порядок та процедуру проведення конкурсу з добору кандидатів для призначення членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, у задоволенні позовних вимог позивача про визнання протиправним і скасування рішення Комісії, оформленого протоколом № 1 від 25.10.2016 про допуск кандидатів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_7 до участі у публічному конкурсі з добору кандидатів для призначення членом ВККС України та визнання протиправним і скасування рішення Комісії, оформленого протоколом №2 від 26-27 жовтня 2016 року, про визначення переможцем публічного конкурсу ОСОБА_4 та другим за результатом конкурсу кандидатом ОСОБА_5 слід відмовити.

Також, судом першої інстанції вірно зазначено про те, що позовна вимога про скасування наказу Голови ДСА України ОСОБА_8 № 331/к від 28.10.2016 про призначення ОСОБА_4 членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України за результатами проведеного публічного конкурсу строком на чотири роки з дня призначення та зобов'язання комісії з добору кандидатів для призначення членами ВККС України визначити переможця публічного конкурсу з добору кандидатів для призначення членами ВККС України та другого за результатами конкурсу кандидата з числа інших правомірно допущених до участі у конкурсі кандидатів згідно загального рейтингу кандидатів, визначеного у зведеній відомості середніх балів оцінювання мотиваційного листа та співбесіди кандидатів для призначення членом ВККС України, яка є додатком до протоколу засідання Комісії для призначення членами ВККС України №2 від 26-27 жовтня 2016 року є похідною, тому також не підлягає задоволенню.

Доводи апелянтів, наведені у своїх апеляційних скаргах не спростовують висновків суду першої інстанції та не довели допущення відповідачами, що є суб'єктами владних повноважень, протиправності дій під час проведення конкурсу з добору кандидатів для призначення членами ВККС України та допуску до участі у ньому осіб (третіх осіб у справі).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Під час апеляційного розгляду апелянтом - ОСОБА_3 подано клопотання про доручення до матеріалів справи документи, які підтверджують його правову позицію, викладену в апеляційній скарзі в частині щодо розгляду даної справи суддею Абловим Є.В., що є прямим порушенням частини першої ст. 6 Конвенції, разом з додатками (інформаційний запит від 12.02.2018, відповідь судді Аблова Є.В. від 26.02.2018, ухвала Касаційного адміністративного суду Верховного суду від 23.10.2018 у справі № 826/15514/16, ухвали Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 05.11.2018 у справі № 757/40835/15-ц, від 28.11.2018 у справі № 757/40835/15-ц, стаття з інтернет-видання «Українська правда» від 01.11.2017, ухвала Другої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 10.12.2018.

Дослідивши вказані документи, вислухавши пояснення, надані ОСОБА_3 у судовому засіданні - 27.12.2018, колегія суддів вважає, що твердження апелянта про те, що розгляд справи суддею Абловим Є.В. є прямим порушенням частини першої ст. 6 Конвенції є не доведеними, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Твердження апелянта про те, що розгляд справи суддею Абловим Є.В. є прямим порушенням частини першої ст. 6 Конвенції не підкріплені будь-якими доказами, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді у результаті розгляду саме даної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості чи викликають сумнів у професійності при розгляді даної справи, оскільки ОСОБА_3 в суді першої інстанції у даній справі виступав третьою особою без самостійних вимог на предмет спору. Стосовно позивача ОСОБА_2 фактів упередженого ставлення з боку судді Аблова Є.В. апелянтом не наведено та в ході судового розгляду не виявлено.Тому, колегією суддів не встановлено підстав, передбачених ст.ст. 36, 37 КАС України, які б перешкоджали судді Аблову Є.В. брати участь у розгляді цієї справи чи свідчили б про його упередженість.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції зазначено, що третя особа - ОСОБА_3 заперечував у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог, просив відмовити у їх задоволенні, в той час як останній підтримував позовні вимоги в частині, яка стосується ОСОБА_4

Разом із тим, таке твердження суду першої інстанції до уваги не приймається, як помилкове, однак на суть прийнятого судом першої інстанції рішення не впливає.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити без задоволення, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.08.2018 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 21.01.2019.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: Л.В. Бєлова

В.В. Кузьменко