Справа № 826/6764/17
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/6764/17 Суддя (судді) першої інстанції: Качур І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Ганечко О.М.,

Сорочка Є.О.,

за участю

секретаря судового засідання Кузик М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «КМД-Трейдінвест Україна» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 жовтня 2018 року (прийняте в порядку письмового провадження, суддя Качур І.А.) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «КМД-Трейдінвест Україна» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішення про опис майна у податкову заставу, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «КМД-Трейдінвест Україна» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві, в якому (з урахуванням клопотання про збільшення позовних вимог від 15.06.2017) просило:

- скасувати рішення відповідача про опис майна у податкову заставу №1401-23 від 23.07.2015 та акт №13/26-55-23-01-17 опису майна від 09.11.2015;

- зобов'язати відповідача списати суму безнадійного податкового боргу ТОВ «КМД - Трейдінвест Україна» по сплаті податку на додану вартість у розмірі 1 586 711,00 грн., яка рахується в особовій картці ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про опис майна у податкову заставу №1401-23 від 23.07.2015 та акт №13/26-55-23-01-17 опису майна від 09.11.2015. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивачем подано апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 жовтня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та в цій частині ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у суду першої інстанції були всі законні підстави для захисту порушеного права позивача шляхом зобов'язання відповідача списати суму безнадійного податкового боргу.

03.12.2018 від відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому такий просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. У відзиві відповідач зазначає, що в даному випадку рішення керівника органу доходів та зборів прийняте не було, отже борг не може вважатись безнадійним. Крім того, судова гілка влади не може перебирати на себе повноваження органу фіскальної служби та підміняти його повноваження, які визначені та регулюються нормами чинного законодавства, а списання безнадійного податкового боргу здійснюється керівником фіскального органу і це виключне його право визнати борг безнадійним та приймати рішення про його списання.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, думку представника позивача та думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 24.02.2015 товариством з обмеженою відповідальністю «КМД-Трейдінвест Україна» подано декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки №, в якій самостійно визначено суму податного боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 944,58 грн.

Також, 18.05.2015 ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» до податкового органу подано податкову декларацію з податку на додану вартість разом із додатком у вигляді Реєстру виданих та отриманих податкових накладних за квітень 2015 року, згідно з яких сума, яка підлягала до сплати в бюджет, складала 1 586 711,00 грн.

У зв'язку з наявністю в інтегрованих картках платника податків АІС «Податковий блок» ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сумі 944,58 грн. відповідачем сформована та надіслана податкова вимога № 1401-23 від 23.07.2015 (хоча в даній податковій вимозі зазначено суму боргу 944, 58 грн., проте фактично така податкова вимога винесена на 1587655, 58 грн.

Також, відповідно до статті 89 Податкового кодексу України відповідач вирішив здійснити опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна», що оформлено рішенням №1401-23 від 23.07.2015.

При цьому, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.06.2016, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2016, у справі №826/111/16 за позовом ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправною та скасування податкової вимоги № 1401-23 від 23.07.2015, позов задоволено, визнано протиправною та скасовано податкову вимогу № 1401-23 від 23.07.2015.

Оскільки скасовано податкову вимогу в судовому порядку, позивач вважає, що є законні підстави для скасування рішення про опис майна у податкову заставу №1401-23 від 23.07.2015 та акту опису майна №13/26-55-23-01-17 від 09.11.2015.

Крім того, ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» звернулось до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві з заявою від 31.03.2017 вих.№31/03-01 про списання суми безнадійного податкового боргу, в якій просило списати суму безнадійного податкового боргу ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» по сплаті ПДВ на загальну суму 1 586 711,00 грн., у відповідь на яку листом ГУ ДФС у м. Києві від 27.04.2017 №10534/10/26-15-17-07-32 повідомлено товариство про відсутність підстав для списання податкового боргу.

Позивач вважаючи вказані дії контролюючого органу такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідача списати вказану суму безнадійного податкового боргу позивача по сплаті податку на додану вартість у розмірі 1 586 711,00 грн. та скасування рішення відповідача про опис майна у податкову заставу №1401-23 від 23.07.2015 та акту №13/26-55-23-01-17 опису майна від 09.11.2015.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки встановлено відсутність згаданого податкового боргу у позивача та протиправність винесення податкової вимоги №1401-23 від 23.07.2015, відповідач при винесенні рішення про опис майна у податкову заставу №1401-23 від 23.07.2015 та складанні акту опису майна №13/26-55-23-01-17 від 09.11.2015 діяв з порушенням вимог податкового законодавства, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Водночас, посилання позивача на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.06.2016 у справі №826/111/16 про скасування податкової вимоги, яка набрала законної сили, не є підставою для списання податкового боргу як безнадійного, оскільки положення Податкового кодексу України передбачають виключний перелік обставин, що зумовлюють списанню податкового боргу як безнадійного.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовної вимоги про визнано протиправними та скасування рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про опис майна у податкову заставу №1401-23 від 23.07.2015 та акт №13/26-55-23-01-17 опису майна від 09.11.2015, однак, вважає, що інші позовна вимога теж частково має бути задоволена, з наступних підстав.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

У відповідності до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Підпунктом 9.1.3 пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України податок на додану вартість віднесено до загальнодержавних податків.

Підпунктами 16.1.3-16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів та сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України).

При цьому, під податковим боргом розуміється сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Пунктом 59.4 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Поряд з цим, відповідно до пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому (п.89.2 ст.89 Податкового кодексу України).

Абзацом третім пункту 89.3 статті 89 Податкового кодексу України передбачено, що опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

Згідно пункту 91.1 статті 91 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за місцем реєстрації платника податків, що має податковий борг, призначає такому платнику податкового керуючого.

Таким чином, умовою для винесення керівником контролюючого органу рішення про опис майна платника податків у податкову заставу та призначення такому платнику податків податкового керуючого є наявність у такого платника податків податкового боргу.

Крім того, у зв'язку із непроведенням банком платежу ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» зі сплати податку на додану вартість до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві у розмірі 1 586 711,00 грн. позивач звернувся із відповідною заявою до органів Національної поліції України.

Відповідно до постанови слідчого Шевченківського управління поліції ГУ НП в м. Києві від 20.02.2017 про визнання потерпілим в ході досудового розслідування встановлено, що посадові особи АТ «Банк «Фінанси та Кредит» умисно та безпідставно не виконали сформоване ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» платіжне доручення №305 від 26.05.2015 на суму 1 586 711,00 грн., в результаті чого товариство не сплатило податок на додану вартість до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м.Києві, на підставі чого ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» визнано потерпілим у кримінальному провадженні 0001615 від 13.02.2015 за ознаками складу злочинів, передбачених ст.356, ч.1 ст.190, ч.3 ст.190, ч.4 ст.191, ч.1 ст.192, ч.2 ст.191, ст.364-1, ч.1 ст.382 КК України.

На підставі зазначених встановлених обставин у справі, судом першої інстанції у справі №826/111/16 роблено висновок, з яким погодився суд апеляційної інстанції, про те, що позивач сплатив податкове зобов'язання по податку на додану вартість в сумі 1 586 711,00 грн., проте на рахунок одержувача зазначена сума не надійшла не з вини платника податків (позивача), а з вини банку, отже позивач звільняється від відповідальності, що вказує на необґрунтованість та протиправність оскарженої податкової вимоги № 1401-23 від 23.07.2015. Окрім того, в ході судового розгляду даної справи, судом також встановлено, що у провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебувала адміністративна справа №826/11432/17 за позовом Головного управління ДФС у м. Києві до ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» про стягнення заборгованості у розмірі 1 559 899,81 гривні з усіх розрахункових рахунків, відкритих у будь-яких банківських (фінансових) установах. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.09.2017 адміністративний позов задоволено, стягнуто з рахунків відповідача у справі у банках, що обслуговують такого платника податків на користь позивача у справі, податковий борг у розмірі 1 559 899,81 грн. Заявлена до стягнення сума боргу в межах даної справи частково співпадає з боргом, що був предметом податкової вимоги №1401-23 від 23.07.2015, яка скасована адміністративним судом у справі №826/111/16 за участю тих самих сторін, стосовно яких встановлені обставини відсутності заявленого до стягнення податкового боргу.

Проте, в подальшому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2017 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.09.2017 скасовано та прийнято нову, якою в задоволенні позовних вимог Головного управління ДФС у м. Києві відмовлено. Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд апеляційної інстанції виходив з виконання відповідачем обов'язку зі сплати податку на додану вартість на суму 1 586 711,00 гривень та передбачене законодавством звільнення платника податку від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі податків з вини банку, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції, що фактично свідчить про відсутність у відповідача податкового боргу, визначеного податковим органом.

Постановою Верховного Суду від 03.05.2018 залишено без змін постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2017 у справі №826/11432/17, в якій суд касаційної інстанції погодився з висновком суду апеляційної інстанції про неузгодженість податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 1 586 711,00 грн. та відсутність правових підстав для стягнення з рахунків ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» вказаного податкового боргу, як такого, що несвоєчасно перерахований до державного бюджету не з вини платника податку.

У відповідності до положень частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи, що постанова Окружного адміністративного суду м.Києва від 01.06.2016 у справі №826/111/16, а також постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2017 у справі №826/11432/17, набрали законної сили у відповідності до вимог статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час ухвалення судового рішення) встановлені у них обставини доказуванню не підлягають.

Таким чином, оскільки встановлено відсутність згаданого податкового боргу у позивача та протиправність винесення податкової вимоги №1401-23 від 23.07.2015, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, при винесенні рішення про опис майна у податкову заставу №1401-23 від 23.07.2015 та складанні акту опису майна №13/26-55-23-01-17 від 09.11.2015 діяв з порушенням вимог податкового законодавства, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо доводів апелянта про те, що підлягають задоволенню і вимоги про зобов'язання відповідача списати суму безнадійного податкового боргу ТОВ «КМД - Трейдінвест Україна» по сплаті податку на додану вартість у розмірі 1 586 711,00 грн., яка рахується в особовій картці ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна», колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» звернулось до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві із заявою від 31.03.2017 вих.№31/03-01 про списання суми безнадійного податкового боргу зі сплати податку на додану вартість на загальну суму 1 586 711,00 грн. та скасування рішення про опис майна у податкову заставу №1401-23 від 23.07.2015.

ГУ ДФС у м. Києві листом від 27.04.2017 №10534/10/26-15-17-07-32 повідомило позивача про відсутність правових підстав для списання податкового боргу та у зв'язку з наявністю у ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» податкового боргу відповідачем було сформовано в автоматичному режимі податкову вимогу від 07.10.2016 №19006-17. Також відповідач зазначив, що оскільки рішення про опис майна в податкову заставу в судовому порядку не оскаржувалось у ГУ ДФС у м. Києві відсутні підстави для скасування вказаного рішення.

Контролюючі органи мають право приймати рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу, а також про списання безнадійного податкового боргу у порядку, передбаченому законодавством (підпункт 20.1.29 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України).

Статтею 101 Податкового кодексу України передбачено порядок списання безнадійного податкового боргу.

Відповідно до положень пункту 101.1 статті 101 Податкового кодексу України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Під терміном «безнадійний», згідно з пунктом 101.2 статті 101 Податкового кодексу України, розуміється, зокрема: податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (підпункт 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України).

В свою чергу строки давності та їх застосування визначені статтею 102 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Отже, наведена законодавча норма встановлює строк примусового стягнення податкового боргу - це 1095 днів з дня виникнення податкового боргу. Відповідно позовні вимоги контролюючого органу, пов'язані зі стягненням податкового боргу з платників податків, повинні пред'являтися протягом 1095 днів з дня виникнення податкового боргу.

Втім, пунктом 102.4 статті 102 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Відповідно до підпункту пункту 2.1 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України 10.10.2013 за №577, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за №1844/24376 (далі - Порядок №577) під терміном "безнадійний податковий борг" слід розуміти:

1) податковий борг платника податків, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв'язку з недостатністю майна банкрута;

2) податковий борг фізичної особи, яка:

визнана в судовому порядку недієздатною, безвісно відсутньою або оголошена померлою, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом;

померла, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом;

понад 720 днів перебуває у розшуку;

3) податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу;

4) податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Такий факт непереборної сили підтверджується:

Торгово-промисловою палатою України - про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України;

уповноваженими органами іншої держави, які легалізовані консульськими установами України, - у разі настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території такої держави;

рішеннями Президента України про запровадження надзвичайної екологічної ситуації в окремих місцевостях України, затвердженими Верховною Радою України, або рішеннями Кабінету Міністрів України про визнання окремих місцевостей України потерпілими від повені, посухи, пожежі та інших видів стихійного лиха, у тому числі рішеннями щодо визначення окремих місцевостей потерпілими від несприятливих погодних умов, які спричинили втрату врожаю сільськогосподарських культур в обсягах, що перевищують 30 відсотків середнього врожаю за попередні п'ять календарних років;

рішеннями Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних рад - у випадках, встановлених Кодексом;

висновками інших органів, уповноважених згідно із законодавством засвідчувати форс-мажорні обставини;

5) податковий борг платника податків, щодо якого до Державного реєстру внесено запис про його припинення на підставі рішення суду, а для банків - на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження звіту про завершення ліквідації банку або рішення Національного банку України про затвердження ліквідаційного балансу, ухвалення остаточного звіту ліквідатора і завершення ліквідаційної процедури.

Пунктом 3.1 Розділу ІІІ Порядку №577, визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів (далі - ІС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Пунктом 3.2 Порядку №577 днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника органу доходів і зборів; у випадку, визначеному в абзаці четвертому підпункту 2 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата, визначена в даних відповідних органів.

Відповідно до пункту 4.1-4.5 Порядку №577 у випадках, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню. За результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

В інших випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку (в тому числі відносно податкового боргу по якому минув строк позовної давності), орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу.

Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал. Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до інформаційної системи не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

Аналіз положень вказаного Порядку дає підстави вважати, що списанню податкового боргу передує процедура визначення сум безнадійного податкового боргу, яка здійснюється на підставі даних автоматизованої інформаційної системи, за станом на день виникнення безнадійного податкового боргу; за даними довідки відповідного контролюючого органу про наявність безнадійного податкового боргу на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Рішення про списання безнадійного податкового боргу приймається керівником податкового органу за наявності підстав та на підставі заяви платника податків та доданих документів, що підтверджують безнадійність податкового боргу.

Відповідно до матеріалів справи, 31.03.2017 позивач звернувся до контролюючого органу із заявою щодо визнання безнадійним та списання в порядку, передбаченому ПК України для списання безнадійного податкового боргу, недоїмки зі сплати єдиного внеску в розмірі 1 586 711,00 грн. Однак, такі доводи, не є підставою для списання податкового боргу як безнадійного, оскільки положення Податкового кодексу України передбачають виключний перелік обставин, що зумовлюють списанню податкового боргу як безнадійного.

Також, колегія суддів зазначає, що оскільки в даному випадку рішення керівника органу доходів та зборів прийняте не було, такий борг не може вважатись безнадійним. Крім того, списання безнадійного податкового боргу здійснюється керівником фіскального органу і це виключне його право визнати борг безнадійним та прийняти рішення про його списання.

Під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Так, здійснення дискреційних повноважень може в деяких випадках передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

Акт, прийнятий в ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого незалежного органу. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Тобто, дискреційне повноваження - це таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Відтак, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне врахувати висновки суду, зроблені в постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.06.2016 у справі №826/111/16 та висновки Верховного Суду у постанові від 03.05.2018 у справі №826/11432/17.

Так, як зазначено Верховним Судом у постанові від 03.05.2018 у справі №826/11432/17: «платіжне доручення про перерахування до Державного бюджету податкових зобов'язань з податку на додану вартість за квітень 2015 року у сумі 1 586 711,00 грн. було подане до банківської установи на повну суму зобов'язання 26 травня 2015 року та прийняте до виконання банківською установою в день його подання…Отже, виконання платником податкового обов'язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов'язання та його сплати, пов'язане саме з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов'язань, а ініціювання переказу вважається остаточно завершеним і за подальший переказ сум податкового зобов'язання відповідальність несе банк…порушення порядку зарахування до бюджету та державних цільових фондів податків і зборів при пред'явленні платником податків до установи банку платіжних доручень у встановлений строк є виною банку…Викладене свідчить про відсутність з боку відповідача порушення щодо перерахування до бюджету податкових зобов'язань, самостійно узгоджених у деклараціях з податку на додану вартість, у строк, встановлений законодавством, відсутність підстав для нарахування пені та, як наслідок, підстав для задоволення позовних вимог.».

Відтак, з огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність боргу у ТОВ «КМД - Трейдінвест Україна» по сплаті податку на додану вартість у розмірі 1 586 711,00 грн., оскільки позивачем не порушено вимоги щодо перерахування до бюджету податкових зобов'язань, самостійно узгоджених у деклараціях з податку на додану вартість, у строк, встановлений законодавством.

Отже, суд апеляційної інстанції з метою повного та належного захисту порушених прав позивача, виходячи із завдань адміністративного судочинства та принципу верховенства права, закріплених статтями 2, 6 КАС України, приходить до висновку про необхідність зобов'язати Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві списати суму податкового боргу ТОВ «КМД - Трейдінвест Україна» по сплаті податку на додану вартість у розмірі 1 586 711,00 грн., яка рахується в особовій картці ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна».

Доводи, зазначені в апеляційній скарзі частково знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції рішення ухвалено при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, а тому рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві списати суму безнадійного податкового боргу ТОВ «КМД - Трейдінвест Україна» по сплаті податку на додану вартість у розмірі 1 586 711,00 грн., яка рахується в особовій картці ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення такої позовної вимоги.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «КМД-Трейдінвест Україна» задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 жовтня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві списати суму безнадійного податкового боргу ТОВ «КМД - Трейдінвест Україна» по сплаті податку на додану вартість у розмірі 1 586 711,00 грн., яка рахується в особовій картці ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна» скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову про часткове задоволення позовної вимоги.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві списати суму податкового боргу ТОВ «КМД - Трейдінвест Україна» по сплаті податку на додану вартість у розмірі 1 586 711,00 грн., яка рахується в особовій картці ТОВ «КМД-Трейдінвест Україна».

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 16 січня 2019 року.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді О.М. Ганечко

Є.О. Сорочко