Справа № 761/7082/18
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 761/7082/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Катющенко В.П. Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Кузьменка В.В.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві по направленню листа від 27.01.2009 МВС № до відділення СБЕРБАНКУ № 3715;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зробити перерахунок розміру пенсійного забезпечення за пенсійною справою ОСОБА_3 МВС та зробити перерахунок пенсії;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві направити пенсійний лист МВС № до відділення СБЕРБАНКУ № 3715 для відновлення виплат пенсійного забезпечення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 вересня 2018 року в задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, протоколом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві за пенсійною справою - (МВС) від 24.04.2008 року призначено ОСОБА_3 пенсію за вислугу років (а.с.13).

Листом від 28.01.2009 року № 19/41 заступник начальника Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління МВС в м. Києві звернувся до начальника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з проханням припинити виплату пенсії ОСОБА_3 відповідно до рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 08.10.2008 року (а.с.14).

27.01.2009 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві було скеровано до ОПЕРУ НУ Ощадбанку України по м. Києву та Київській області лист МВС № , у якому просило припинити з 01.02.2009 року виплату пенсії ОСОБА_3 та повернути пенсійний лист в зв'язку зі зміною вислуги років (а.с.39).

Дізнавшись про існування вказаного листа, позивач звернувся з позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про припинення виплати позивачеві пенсії є чинним, а тому дії відповідача по направленню листа до відділення банку не створюють жодних правових наслідків для позивача.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням пенсійного органу № від 17.06.2008 року позивачу була призначена пенсія.

Разом з тим, у 2009 році виплата пенсії була припинена. Позивач оскаржив дії відповідача у судовому порядку. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.02.2015 року в справі № 761/6750/14-а частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 Визнано протиправними дії відповідача щодо припинення виплати ОСОБА_3 пенсійного забезпечення з 01.02.2009 року та зобов'язано останнього розглянути це питання з урахуванням чинного законодавства України.

Як стверджує позивач, пенсійним органом не виконано зазначене судове рішення, що мало наслідком звернення позивача до правоохоронних органів та відкриття кримінального провадження. При ознайомленні з матеріалами кримінального провадження позивачем було отримано у слідчого ряд документів, зокрема, лист ГУ ПФУ у м. Києві від 27.02.2009 року до СБЕРБАНКУ № 3715 та копію пенсійного листа. Листом ГУ ПФУ у м. Києві від 27.01.2009 МВС № , за підписом, на думку позивача, неуповноважених осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з відділення СБЕРБАНКУ № 3715 відкликано пенсійний лист без жодних на те підстав. На переконання позивача, вказані документи встановлюють факт протиправних дій відповідача і строк звернення до суду за захистом порушених прав. Крім того, позивач звертає увагу, що рішення відповідача, оформлене протоколом про призначення пенсії за справою № є чинним та пенсійне забезпечення має виплачуватись.

Як вбачається з постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 03.02.2015 року в справі № 761/6750/14-а, позивачем було подано до суду заяву про збільшення позовних вимог та останній просив визнати протиправними дії відповідача в частині зупинення виплати йому пенсійного забезпечення, починаючи з 01 лютого 2009 року та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві відновити виплату йому пенсійного забезпечення, починаючи з 01 лютого 2009 року.

Під час вирішення вказаної адміністративної справи судом апеляційної інстанції встановлено, що питання призначення пенсії вирішується шляхом винесення відповідного розпорядження, питання припинення пенсії також повинно вирішуватись шляхом винесення відповідного рішення, а не у формі листа, який направляється на адресу пенсіонера та до Ощадного банку.

Оскільки відповідач, припиняючи виплату позивачу пенсії, відповідного рішення про це не прийняв, Київський апеляційний адміністративний суд задовольнив вимоги позивача в частині визнання неправомірними дій Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві.

При цьому, суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, в частині зобов'язання відновити виплату пенсійного забезпечення керувався тим, що пенсійним органом фактично питання припинення виплати пенсійного забезпечення у законний спосіб вирішено не було. Крім того, судова колегія врахувала ту обставину, що постанова Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.05.2007 року, згідно якої позивача було поновлено на службу в ОВС, скасована.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017), постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.02.2015 у справі № 761/6750/14-а встановлено неправомірність дій відповідача в частині припинення виплати ОСОБА_3 пенсійного забезпечення з 01.02.2009 року на підставі листа, який був направлений на адресу пенсіонера та до Ощадного банку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що права позивача були повністю захищені судовим рішенням у справі № 761/6750/14-а та додаткового захисту не потребують.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси

Тобто, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

&ls;...&?п; поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «право» має один і той же зміст.

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

З наведеного слідує, що суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб'єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші порушення прав та свобод позивача.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 03.02.2015 у справі № 761/6750/14-а, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України від 26.02.2015 року за пенсійною справою МВС - припинено виплату пенсії ОСОБА_3 з 01.02.2009 року, у зв'язку з відсутністю у останнього вислуги років, необхідної для продовження виплати пенсії, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с.31).

Статтею 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 35 та ст. 46 цього Закону.

Між тим, в матеріалах справи не міститься, а позивачем не надано суду доказів оскарження рішення Головного управління Пенсійного фонду України за пенсійною справою МВС - від 26.02.2015 року, яким припинено виплату пенсії ОСОБА_3

Враховуючи наведене та те, що рішення про припинення виплати позивачеві пенсії є чинним, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оспорювані дії відповідача по направленню листа до відділення банку не створюють жодних правових наслідків для позивача.

У свою чергу, рішення про припинення виплати позивачеві пенсії унеможливлює вирішення судом позовних вимог щодо здійснення перерахунку пенсії останнього.

Крім того, позовна заява взагалі не містить ні законодавчих норм, ні викладу обставин, на підставі яких позивач вважає, що відповідачем повинен бути здійснений перерахунок пенсії.

Вимога позивача про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві направити пенсійний лист МВС № до відділення СБЕРБАНКУ № 3715 для відновлення виплат пенсійного забезпечення є похідною вимогою, а тому задоволенню не підлягає.

Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку, що в даному випадку, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві не порушені права позивача, а тому позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлено 21.01.2019.