Справа № 807/214/18
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року№ 857/2707/18
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Качмара В.Я.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

при секретарі судового засідання Чопко Ю.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2018 року у справі №807/214/18 (суддя Ващилін Р.О., рішення ухвалене о 16/21год, м.Ужгород, повний текст складено 8 жовтня 2018 року) за його позовом до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Закарпатський обласний військовий комісаріат, провизнання бездіяльності незаконною, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Міністерства оборони України (далі МОУ) в якому просив: визнати рішення відповідача в особі комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі Комісія) про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги позивачу від 31.03.2017 (далі Рішення) після встановлення йому інвалідності війни ІІІ групи 09.09.2013 незаконним; зобов`язати МОУ нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, як інваліду війни ІІІ групи у розмірі десятирічного грошового забезпечення за максимальним посадовим окладом за першим тарифним розрядом, передбаченим для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, на день втрати працездатності.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2018 рокуу задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги наводячи норми матеріального права вказує, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, і виплата такої допомоги має відбуватись незалежно від дати звільнення зі служби, а виключно за фактом настання інвалідності.
Відповідач та третя особа відзиву на апеляційну скаргу не подали.

Позивач та третя особа в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки після звільнення позивача зі строкової військової служби (1988 рік) до моменту встановлення інвалідності (2013 рік) минуло 25 років, право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до приписів статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-ХІІ) у позивача відсутнє.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно військового квитка серії НОМЕР_1 від 16.10.1986, довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.05.2013 (далі Об`єднаний ВК, Довідка відповідно) ОСОБА_1 у період з 16.10.1986 по 07.12.1988 проходив строкову військову службу у Збройних Силах ССР, з 01.02.1987 по 07.12.1988 брав участь у бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан (далі ДРА; а.с.12-15).

Згідно із витягом з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 15.08.2013 №456, поранення ОСОБА_1 , контузія, так пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.11).

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) №455744 від 09.09.2013 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.9).

10.11.2016 ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ОВК) із заявою про розгляд документів для отримання одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності, які останнім скеровані до Комісії для прийняття рішення.

За результатами розгляду вказаної заяви Рішенням позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги особам, які звільнені з військової служби до набуття чинності Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 04.04.2006 (далі Закон №3597-IV), яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, та інвалідність яким встановлено до 01.01.2014, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з тим, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі (а.с.129).

Не погодившись із такою позицією відповідача позивач звернувся до суду із цим позовом.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, визначення загальних засад проходження в Україні військової служби регулюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-ХІІ ).

Відповідно до статті 41 цього Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом №2011-ХІІ.

Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону №2011-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (далі КМУ).

«Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» затверджено постановою КМУ від 25.12.2013 №975 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі Постанова, Порядок №975 відповідно).

Пунктом 2 Постанови встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком №975, затвердженим цією Постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:

допомога, що була призначена, виплачується відповідно до «Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб», затверджених постановою КМУ від 28.05.2008 №499 (далі Порядок №499), «Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році», затверджених постановою КМУ від 21.02.2007 №284, і «Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів», затверджених постановою КМУ від 21.11.2007 №1331;

допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до пункту 3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, в тому числі, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Так, частинами другою та шостою статті 16 Закону №2011-XII, (в редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності), було передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених КМУ (частина друга);

у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби під час проходження військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, що визначається у відсотках від загальної суми допомоги на випадок загибелі (смерті), встановленої пунктом 5 цієї статті (частина шоста).

Аналогічне правило закріплено Порядком №499 (що діяв на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності), згідно з підпунктом 4 пункту 2 якого, військовослужбовцям строкової служби у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без встановлення групи інвалідності, заподіяного їм під час проходження військової служби, чи в разі настання інвалідності під час проходження військової служби та особам, звільненим із строкової військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, залежно від ступеня втрати працездатності у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення.

Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону №2232-ХІІ (в редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності) існують такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Отже, строкова служба є окремим видом військової служби, що вказує на особливий порядок правового регулювання вказаного виду служби.

З огляду на вищенаведене, враховуючи положення частини шостої статті 16 Закону №2011-XII (в редакції, чинній до 01.01.2014), якою для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, а саме, обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби. У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції статті 16 Закону №2011-ХІІ після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, (як у розглядуваній справі) права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає.

Такий висновок щодо застосування норм статті 16 Закону №2011-XII (в редакції, чинній до 01.01.2014) щодо права військовослужбовців строкової військової служби на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, висловлений Верховним Судом у постановах від 26 червня 2018 року, 4 жовтня 2018 року №№К/9901/44751/18, К/9901/9747/18.

Відтак, апеляційний суд відхиляє доводи скаржника за якими, він вказує, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження, оскільки переліченими вище нормами, чинними на час встановлення останньому ІІІ групи інвалідності, передбачалось, що у разі встановлення інвалідності після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 , вперше встановлена інвалідність більше ніж через 25 років після звільнення зі строкової військової служби, право на отримання одноразової грошової допомоги за статтею 16 Закону №2011-ХІІ у нього відсутнє.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених норм Законів №№2011-ХІІ,2232-ХІІ, Порядку №975 та Порядку №499, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 21 січня 2019 року.