Справа № 460/3090/18
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2019-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 січня 2019 року м. Рівне №460/3090/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Борискіна С.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВолодимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області
про зобов'язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Володимиреського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі - відповідач) про зобов'язання відповідача призначити їй з 23.05.2018 пенсію за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку на шість років у відповідності до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона як потерпіла від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 4 категорії, на підставі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на пільгову пенсію зі зниженням пенсійного віку, проте відповідач відмовив у призначенні такої пенсії. Вказує, що причиною такої відмови стало те, що на думку пенсійного органу, вона в період з 01.09.1983 по 23.06.1987 навчалася в Рівненському державному педагогічному інституті, тобто не на забрудненій території, а тому вказаний період не може бути врахованим до періоду проживання (роботи) на території радіоактивного забруднення. Вважає оскаржувану відмову протиправною, оскільки періоди її проживання на території радіоактивного забруднення повністю підтверджені довідкою Біленської сільської ради Рівненської області від 17.11.2017 №1166 (видана на підставі рішення суду у справі №556/1317/17 від 14.09.2017), довідкою Ромейківської сільської ради від 04.04.2018 №12 та рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 16.04.2018 у справі №556/392/18. Тому просить у судовому порядку зобов'язати відповідача призначити пенсію із зниженням пенсійного віку.

Ухвалою суду від 18.12.2018 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну, відповідно до змісту якого він заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що в розумінні ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" потерпілі від Чорнобильської катастрофи - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали та додатково або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років. Зазначено, що з наданих позивачем документів пенсійним органом встановлено, що позивач прожила та пропрацювала в зоні гарантованого добровільного відселення 5 років 0 місяців 15 днів. Зокрема наголошує, що з диплому позивачки було встановлено, що з 01.09.1983 по 23.06.1987 вона навчалася в Рівненському державному педагогічному інституті, тобто не на забрудненій території, а згідно з записів трудової книжки позивач з 15.08.1987 по 01.09.1993 працювала в зоні гарантованого добровільного відселення, а з 02.09.1993 в зоні посиленого радіологічного контролю, проте взаємозаліку зон забруднення чинним законодавством не передбачено. За таких обставин, сторона відповідача вважає, що підстави для призначення пенсії позивачу відсутні та просить суд відмовити у задоволенні позову повністю (а.с.35).

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою, яка є особою, яка постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю (4 категорія), що підтверджується копією посвідчення Серії НОМЕР_2 (а.с.10).

З трудової книжки НОМЕР_3 від 15.08.1987, вбачається, що ОСОБА_1 з 15.08.1987 по 01.09.1993 працювала в Біленській ЗОШ І-ІІІ ступенів, Володимирецького району Рівненської області, а з 02.09.1993 по даний час в ЗОШ І-ІІ ступенів с. Сварині Володимирецького району (а.с.23-28).

Відповідно до довідки, виданої Управлінням освіти, молоді та спорту Володимирецької райдержадміністрації від 24.10.2017 №01-18/2875 ОСОБА_1 дійсно була призначена на посаду вчителя української мови та літератури Біленської середньої школи з 15.08.1987; 01.09.1993 звільнена з посади вчителя по переводу; 01.09.1993 призначена на посаду вчителя світової літератури Сваринівської неповної середньої школи; з 01.09.2011 переведена з посади вчителя світової літератури Сваринівського НВК "ЗОШ І-ІІ ступенів-ДНЗ" на посаду вчителя української мови та літератури (а.с. 22).

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 14.09.2017 в справі №556/1317/17, яке набрало законної сили 26.09.2017, заяву ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживала в с.Біле Володимирецького району Рівненської області з 15 серпня 1987 року по 01 вересня 1993 року (а.с. 11).

Відповідно до довідки Біленської сільської ради Рівненської області від 17.10.2017 №1166 позивач дійсно з 15.08.1987 по 01.09.1993 постійно проживала в селі Біле Володимирецького району Рівненської області, територія якого відноситься до 3 категорії радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи. Підставою видачі зазначено: рішення суду від 14.09.2017 №556/1317/17 (а.с.20).

Згідно з рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 10.01.2018 в справі №556/1972/17 Біленську сільську раду Володимирецького району Рівненської області зобов'язано внести запис в погосподарську книгу про дату проживання ОСОБА_1, в с. Біле Володимирецького району Рівненської області з 15 серпня 1987 року по 01 вересня 1993 рік, за адресою: АДРЕСА_1 та внести запис в погосподарську книгу про дату вибуття ОСОБА_1 з с. Біле Володимирецького району Рівненської області в с. Сварині Володимирецького району Рівненської області з 02.09.1993. Зобов'язано Біленську сільську раду Володимирецького району Рівненської області видати ОСОБА_1 довідку про період її проживання в АДРЕСА_1 з 15 серпня 1987 року по 01 вересня 1993 року (а.с. 18-19).

Відповідно до довідки Ромейківської сільської ради від 04.04.2018 №12 ОСОБА_1 дійсно проживала без реєстрації у зоні гарантованого добровільного відселення з 12.06.1983 по 30.08.1983; з 10.07.1985 по 30.08.1985; з 10.06.1986 по 30.08.1986 в селі Ромейки Володимирецького району Рівненської області на території, яка зазнала радіоактивного забруднення внаслідок аварії на ЧАЕС. Вказано, що по радіоактивному забрудненню село відноситься до 3 (третьої) категорії. Підставами для видачі вказаної довідки зазначено: погосподарську книгу № 01 за 1983-1985 роки, особовий рахунок НОМЕР_4 та погосподарську книгу № 01 за 1986-1990 роки, особовий рахунок № 56 (а.с.21).

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 16.04.2018 в справі №556/392/18, яке набрало законної сили 17.05.2018, встановлено факт проживання ОСОБА_1 в с. Ромейки Володимирецького району Рівненської області в період з 12.06.1986 по 28.08.1986, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення (а.с.12-13).

23.05.2018 позивач звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

25.06.2018 відповідачем прийнято рішення про відмову в призначені пенсії ОСОБА_1, оскільки не виконуються умови ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зазначено, що згідно з довідкою Ромейківської сільської ради від 04.04.2018 №12 ОСОБА_1 проживала в с. Ромейки Володимирецького району Рівненської області з 10.06.1986 по 30.08.1986. Однак, згідно з копією диплому НОМЕР_5 навчалася в період з 01.09.1983 по 23.06.1987 в Рівненському державному педагогічному інституті. Оскільки навчання в Рівненському державному педагогічному інституті в період з 01.09.1983 по 23.06.1987 в чистій зоні, то врахувати постійне проживання в с. Ромейки в період з 10.06.1986 по 30.08.1986 для визначення права немає підстав. Також в рішенні вказано про те, що згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 працювала в період з 15.08.1987 по 01.09.1993 вчителем загальноосвітньої школи І-1ІІ ст. с Біле (зона гарантовано добровільного відселення), в період з 02.09.1993 по даний час вчителем загальноосвітньої школи с. Сварині (зона посиленого радіологічного контролю). Чинним законодавством не передбачено взаємозаліку зон забруднення (гарантованого добровільного відселення та посиленого радіологічного контролю). З огляду на наведене, відповідачем зроблено висновок про те, що з наданих документів (копії трудової книжки та довідок про період проживання на забрудненій території) вбачається, що позивач прожила та пропрацювала в зоні гарантованого добровільного відселення 5 років 0 місяців 15 днів, а тому призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку немає підстав (а.с. 15-16).

Листом від 03.08.2018 за №3019/04-01 Володимирецьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Рівненської області, відмовлено позивачу у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ від 28.02.1991, оскільки не виконуються умови ст. 55 вказаного Закону України, з підстав зазначених у рішенні про відмову в призначені пенсії ОСОБА_1 від 25.06.2018 (а.с.14).

Не погоджуючись з таким рішенням пенсійного органу, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003, який набрав чинності 01.01.2004, передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 цього Закону. Зокрема, право на пенсію за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991.

Статтею 49 цього Закону визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно з ч.1 ст. 55 цього Закону, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Пунктом 2 цієї частини передбачено, зокрема, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років мають право на зменшення пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років. При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Частиною третьою цієї статті прямо передбачено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Системний аналіз вказаних правових норм свідчить на користь того, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003 і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991.

Тобто, норми спеціального закону в даному випадку застосовуються субсидіарно із нормами загального закону, доповнюють і конкретизують їх.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VI внесені зміни до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме: жінкам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". При цьому, відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, спірним у даних правовідносинах є підтвердженість та достатність періоду проживання (роботи) позивача на території радіоактивного забруднення в розумінні ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ч.3 ст.65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Згідно з вимогами ст. 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", довідка про період проживання, роботи на цих територіях є підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях.

Тому, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України у постановах від 21.11.2006 у справі №21-1048во06 та від 04.09.2015 у справі №690/23/15 та підтверджена Верховним Судом у постанові від 28.03.2018 у справі №333/2072/17, від 27.02.2018 у справі № 344/9789/17 та від 20.02.2018 у справі №599/564/17.

Відповідно до пп.5 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (зі змінами внесеними згідно з Постановою правління Пенсійного фонду України №13-2 від 30.07.2015, далі - Порядок №22-1) документом, що засвідчує особливий статус особи, зокрема є посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Отже, у разі звернення особи із заявою про призначення їй пенсії із застосуванням ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" для підтвердження особливого статусу заявника додається посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період проживання на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач відмовив позивачу у призначені пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", посилаючись на відсутність достатніх підтверджуючих документів про факт її проживання на території, яка відноситься до зони гарантованого добровільного відселення у відповідності до вимог ст.55 вказаного Закону.

Водночас, наявними у матеріалах справи повністю спростовується таке твердження відповідача.

Зокрема, з довідки Ромейківської сільської ради від 04.04.2018 №12 судом встановлено, що ОСОБА_1 проживала в с. Ромейки Володимирецького району Рівненської області, зокрема, з 10.06.1986 по 30.08.1986.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що факт проживання ОСОБА_1 в с. Ромейки Володимирецького району Рівненської області в період з 12.06.1986 по 28.08.1986, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, встановлено рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 16.04.2018 у справі №556/392/18.

Посилання відповідача на неможливість врахування до періоду проживання на території, яка відноситься до зони посиленого радіологічного контролю з 10.06.1986 по 30.08.1986, оскільки згідно в період з 01.09.1983 по 23.06.1987 вона навчалася в Рівненському державному педагогічному інституті, тобто в чистій зоні, є безпідставним, оскільки не спростовує інформацію, що міститься в вищевказаній чинній довідці та рішенні суду, що набрало законної сили.

Факт того, що ОСОБА_1, постійно проживала в с.Біле Володимирецького району Рівненської області, територія якого відноситься до 3 категорії радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, з 15.08.1987 по 01.09.1993 підтверджується довідкою Біленської сільської ради Рівненської області від 17.10.2017 №1166, а також рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 14.09.2017 в справі №556/1317/17.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, суд враховує, що постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 № 106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" затверджено перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення.

Згідно з додатком № 1 до вказаної постанови село Ромейки та село Біле Володимирецького району Рівненської області віднесені до зони гарантованого добровільного відселення.

За таких обставин, суд вважає, документально підтвердженим період проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення, необхідний для підтвердження права на додаткове зменшення пенсійного віку, передбаченого положеннями статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Також суд враховує, що відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("STRETCH v. THE UNITED KINGDOM " № 44277/98). У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("MALTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS v. GERMANY " № 71916/01, 71917/01 та 10260/02). У пункті 52 рішення у справі "Щокін проти України" (№ 23759/03 та № 37943/06) Європейський суд з прав людини зазначив, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд однак зобов'язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі "Скордіно проти Італії" ("Scordino v. Italy" № 36813/97).

Частиною 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Отже, з метою належного захисту прав позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов'язання Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області призначити ОСОБА_1 пенсію у відповідності до вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 23.05.2018.

У зв'язку з викладеним, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищенаведене, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень відповідача, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 704,80 грн.

Оригінал квитанції про сплату судового збору від 13.12.2018 №34 знаходиться в матеріалах справи (а.с.3).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний № НОМЕР_1 ) до Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (вул. Соборна, буд. 28, смт. Володимирець, Володимирецький район Рівненська область, 34300, ) про зобов'язання вчинення певних дій, - задовольнити повністю.

Зобов'язати Володимирецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області призначити ОСОБА_1 з 23.05.2018 пенсію за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку на шість років у відповідності до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Стягнути на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 704, 80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 18 січня 2019 року.

Суддя Борискін С.А.