Справа № 513/1089/18
Суддя: Тончева Н. М.
Дата ухвалення: 2019-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 513/1089/18
Провадження № 2-а/513/3/19
Саратський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2019 року

Саратський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Тончевої Н.М.,

при секретарі Коржан О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Сарата в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві старшого лейтенанта Мартинюка Романа Ігоровича, де третьою особою на стороні відповідача є Головне Управління національної поліції в м. Києві та Департамент патрульної поліції, про визнання дій інспектора щодо складення протоколу незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора УПП в м. Києві старшого лейтенанта Мартинюка Романа Ігоровича, де третьою особою на стороні відповідача є Головне Управління національної поліції в м. Києві та Департамент патрульної поліції (місцезнаходження: м. Київ , вул. Федора Ернста, 5), про визнання дій інспектора щодо складення протоколу незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. В обгрунтування позову, зазначив, що 25 жовтня 2018 року близько 22:50 години, він керуючи автомобілем БМW рухався по вул. Січових Стрільців, де був зупинений інспектором поліції. Так, інспектор не відрекомендувавшись, звинуватив його у здійсненні руху керуючи транспортним засобом на заборонений червоний сигнал світлофору, чим на їх думку він порушив п.8.7.3.е. ПДР - Порушення проїзду на заборонений червоний сигнал або миготливий або два червоних миготливих сигнали забороняють рух . Крім того, інспектор зазначив, що його нагрудною камерою було зафіксовано проїзд автомобілем БМW з номерним знаком НОМЕР_1 на заборонений червоний сигнал світлофора. Однак, на прохання позивача ознайомити останнього з відео доказом порушення відмовив, оскільки відсутній фізичний доступ до відео файлів його нагрудної камери. Зазначив, що постанова ЕАВ № 691199 від 25.10.2018року винесена з порушенням його прав та чинного законодавства, оскільки він не порушував правил дорожнього руху.

В судове засідання позивач не з`явився надав заяву з проханням слухати справу у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився , сповіщений про день і час сулухання справи належним чином.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Головне управління Національної поліції у м. Києві, в судове засідання не з`явилися, надали письмові пояснення, де зазначили про те що вони по справі не є належною третьою особою, оскільки позивач оскаржує дії патрульного поліцейського, який є працівником Управління патрульної поліції в місті Києві, що є виключно структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Третя особа, Департамент патрульної поліції, в судове засідання не з`явилися, сповіщені про день і час слухання справи належним чином, причин своєї неявки суду не повідомили. На адресу суду надійщов відзив на позовну заяву з зазначенням, що викладені в позовній заяві твердження позивача не відповідають дійсності, а позовні вимоги є безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом, оскільки оскаржувана постанова винесена у межах повноважень відповідача в порядку та у спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням всіх обставин у справі.

На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимісерії ЕАВ № 691199 від 25 жовтня 2018 року, позивач 25 жовтня 2018 року об 22 год. 55 хв., керуючи за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 76 водій транспортним засобом « ВМW525D XDRIVE» з номерним знаком НОМЕР_1 проїхав на забороняючий червоний сигнал світлофору, а саме порушив п.8.7.3.е. ПДР - Порушення проїзду на заборонений червоний сигнал або миготливий або два червоних миготливих сигнали забороняють рух чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП України.

На підставі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ч. 2 ст. 41 Закону України «Про дорожній рух» порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, чого в даному випадку інспектором дотримано не було.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, необхідно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити відхилення інших доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 вчинено адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, тобто проїзд на заборонений червоний сигнал світлофора.

На спростування заявленого позову і правомірності прийнятого рішення, Управлінням патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції подано відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача зазначив, що відповідач за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю оцінив докази, а також врахував те, що він особисто бачив, що 25.10.2018року о 22:50 за адресою: м. Київ, вул. Сіічових Стрільців, 76 водій керуючи транспортним засобом « ВМW525D XDRIVE» з номерним знаком НОМЕР_1 проїхав на забороняючий сигнал світлофору, тож він відреагувавши на дане адміністративне правопорушення, будучи при виконанні своїх службових обов`язків, зупинив даний транспортний засіб. Позивач відмовлявся визнати дане правопорушення, натомість він повідомив позивачу, що згідно вчиненого порушення ПДР, щодо нього буде розглянута справа про вчинення адміністративного правопорушення. Відповідач пояснив позивачу його права. Відповідно до покладених на відповідача обов`язків, було винесено постанову, згідно до норм чинного законодавства.

Суд не може розцінювати пояснення поліцейського про те, які саме порушення Правил дорожнього руху допущено особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, як доказ того, що такі порушення мали місце, оскільки вони заперечуються позивачем, а тому всі сумніви трактуються судом на користь особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

За вказаних обставин, беручи до уваги, що обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладається на відповідача, який ніяких доказів правомірності оскаржуваної постанови не надав та доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у адміністративному правопорушенні, про яке йдеться в оскаржуваній постанові, судом не здобуто, що свідчать про недоведеність Управлінням патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

З огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

На підставі ст. 55 Конституції України, ст. 9, 22, 122, 251, 258, 289, 293 КУпАП, та керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві старшого лейтенанта Мартинюка Романа Ігоровича, де третьою особою на стороні відповідача є Головне Управління національної поліції в м. Києві та Департамент патрульної поліції (місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, 5), про визнання дій інспектора щодо складення протоколу незаконними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії поліцейського роти № 7 батальону № 3 полку № 12 управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Мартинюк Романа Івановича та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ№ 691199 від 25 жовтня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Справу про адміністративне правопорушення за фактом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Пятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саратський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Повний текст постанови складено та підписано 21 січня 2019 року .

Суддя Н. М. Тончева