Справа № 813/6392/15
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/4112/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Кухтея Р.В.,

з участю секретаря судових засідань Коваль Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

суддя у І інстанції Костецький Н.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення 1 листопада 2018 року,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому після уточнення своїх вимог просила:

визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. (далі - Уповноважена особа) щодо невключення її до списку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) у розмірі вкладу в сумі 134290,57 грн. у порядку, передбаченому частиною 1 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI);

зобов'язати Уповноважену особу подати до Фонду додаткову інформацію щодо відшкодування ОСОБА_3, як вкладнику, який має право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «Дельта банк» за рахунок Фонду у розмірі вкладу у сумі 134290,57 грн.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2016 року, провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 було закрито з огляду на те, що заявлені вимоги не підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Постановою Великої Палати Верховного Суду вказані судові рішення було скасовано та направлено справу до Львівського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року у справі № 813/6392/15 позов ОСОБА_3 було задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи щодо невключення ОСОБА_3 до списку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду у розмірі вкладу у сумі 134290,57 грн. у порядку, передбаченому частиною 1 статті 26 Закону № 4452-VI та зобов'язано відповідача подати до Фонду додаткову інформацію щодо відшкодування позивачці, як вкладнику, який має право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «Дельта банк» за рахунок Фонду у розмірі вкладу у сумі 134290,57 грн.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що позивач протиправно не була включена до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду. Тому позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи щодо невключення ОСОБА_3 до списку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та зобов'язання Уповноваженої особи подати до Фонду додаткову інформацію щодо відшкодування ОСОБА_3, як вкладнику, який має право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «Дельта банк» за рахунок Фонду у розмірі вкладу у сумі 134290,57 грн., підлягають задоволенню.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем, який просить його скасувати та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідач під час процедури перевірки та виявлення правочинів, що є нікчемними, діяв в межах процедури, визначеної Законом № 4452-VI. Суд першої інстанції не надав жодної правової оцінки доводам відповідача щодо строку набрання чинності договором банківського вкладу (депозиту), укладеного між ПAT «Дельта Банк» та позивачем.

Уповноваженою особою було вчинено дії на виконання своїх повноважень, які передбачені та відповідають вимогам Закону № 4452-VI щодо виявлення нікчемності договору банківського вкладу (депозиту), який був укладений в період заборони укладання депозитних договорів з підстав віднесення банку до проблемних постановою НБУ та є укладеним всупереч вимог чинного законодавства України що регламентує укладання депозитних договорів.

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, 13 лютого 2015 між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір № НОМЕР_2 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» (далі - Договір), відповідно до якого банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 5000,00 доларів США у тимчасове користування на строк до 12 серпня 2015 року та зобов'язується сплачувати відсотки за його користування у розмірі 5,5 % річних (а.с. 11 т.1).

Згідно із платіжним дорученням від 13 лютого 2015 року № 45851102 ПАТ «Дельта Банк» прийняв від платника ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 5000,00 доларів США для бенефеціара ОСОБА_3 на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_1, відкритий відповідно до п.1.6 Договору (а.с. 14 т. 1).

Пунктом 1.8 Договору визначено, що зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або готівкою через касу банку в день укладення сторонами цього договору.

При цьому Додатковою угодою № 1 від 13 лютого 2015 року до Договору було встановлено, що п. 1.8 основного Договору сторони домовились викласти в такій редакції: «зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу банку в день укладення сторонами цього договору. Виключно для цілей Договору Сторони домовились, що умови п. 5.11 Правил до відносин, що виникають на підставі до цього Договору, не застосовуються».

Разом із тим, постановою Правління Національного банку України (далі - НБУ) від 30 жовтня 2014 року № 692/БТ ПАТ «Дельта Банк» було віднесено до категорії проблемних банків та йому було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

На підставі постанови Правління НБУ від 2 березня 2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 2 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», відповідно до якого починаючи із 3 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноважену особу.

Виконавчою дирекцією Фонду 8 квітня 2015 року прийнято рішення № 71 «Про внесення змін до рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 № 51» та тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено на 6 місяців з 3 березня 2015 року по 2 вересня 2015 року включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 3 серпня 2015 року № 147 «Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» строк здійснення тимчасової адміністрації банку продовжено по 2 жовтня 2015 року включно.

Тимчасова адміністрація ПАТ «Дельта Банк» наказом 16 вересня 2015 № 813 «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями» до договорів банківського вкладу (депозиту), що були укладені між АТ «Дельта Банк» та фізичними особами - клієнтами банку після 16 січня 2015 року включно, застосувала наслідки нікчемності договорів банківського вкладу з підстав, визначених пунктом 7 частини 3 статті 38 Закону № 4452-VI.

Згідно із постановою правління НБУ від 2 жовтня 2015 № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 2 жовтня 2015 № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку. Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк», призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Дельта Банк», визначені статтями 37, 38, 51, частинами 1 та 2 статті 48 Закону № 4452-VI , Кадирову В.В. на два роки з 5 жовтня 2015 року по 4 жовтня 2017 року включно.

Оголошення про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку, призначення Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» опубліковано в газеті «Голос України» від 8 жовтня 2015 року № 187.

Законом № 4452-VI встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України (стаття 1).

Приписи статті 2 вказаного Закону містять визначення термінів, що вживаються у ньому, серед яких:

вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти;

вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Частиною 1 статті 3 Закону № 4452-VI встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно із частинами 2-4 статті 38 Закону № 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Фонд:

1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами;

3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

У разі отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. Такий нікчемний договір не може бути використаний для визначення ринкової ціни.

На офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення про те, що з 11 червня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» починає виплати коштів вкладникам за договорами, строк дії яких закінчився до 3 березня 2015 року включно та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки). Виплати коштів будуть здійснюватися через установи чотирьох банків.

Відповідно до протоколу засіданні Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями ПАТ «Дельта Банк», призначеної наказом від 29 травня 2015 року № 408, та наказу від 16 вересня 2015 року № 813 застосовано наслідки нікчемності догорів банківського вкладу (депозиту) згідно з додатком, зокрема, до договорів банківського вкладу (депозиту) № НОМЕР_2 від 13 лютого 2015 року, що укладений позивачем.

Листом № 8821/2523 від 23 вересня 2015 року тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» позивача було повідомлено про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) № НОМЕР_2 від 13 лютого 2015 року відповідно до пункту 7 частини 3 статті 38 Закону № 4452-VI.

Висновку про нікчемність вказаних договорів було зроблено з огляду на те, що кошти на банківський вкладний (депозитний) рахунок позивача надійшли з банківського рахунку іншої особи - ОСОБА_5, відкритого у ПАТ «Дельта Банк», що свідчить про штучність та фіктивність створення правових підстав для отримання коштів, що перевищують суми гарантованого відшкодування.

При цьому апеляційний суд наголошує на тому, що відповідно до пункту 1.8. Договору, підписаного позивачем ОСОБА_3 (а.с. 11 т.1), зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або готівкою через касу банку в день укладення сторонами цього договору. У разі, якщо у день укладення сторонами цього договору, вкладник не здійснить перерахування коштів, що становлять суму вкладу на рахунок, цей Договір вважається таким, що не був укладений.

Відповідно до пункту 2.1. зазначеного Договору він набуває чинності з моменту внесення вкладником суми вкладу.

Згідно із пунктами 1.1. та 2.2. Договору із підписанням цього договору вкладник засвідчує, що він ознайомлений із Правилами банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», затверджених рішенням Ради директорів ПАТ «Дельта Банк» протоколом № 14 від 20 березня 2013 року (з відповідними змінами) (далі - Правила, а.с. 68-70 т.1), та погоджується вважати обов'язковими для застосування до взаємовідносин, які виникли на підставі цього договору.

Положеннями пункту 2.3. вказаного Договору передбачено, що підпис вкладника на цьому примірнику договору є письмовим підтвердженням того, що вкладник в день укладення цього договору отримав свій примірник Договору, а також один примірник діючих Правил банку.

Пунктом 5.11 Правил передбачено, що зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи не допускається.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, за умовами Договору необхідною передумовою для набуття ним чинності є внесення самим вкладником, тобто позивачем, суми вкладу у визначеному цим Договором у пункті 1.8. порядку.

При цьому лише після набуття чинності вказаним Договором у сторін настає можливість укладати до нього додаткові угоди на підставі його пункту 2.8., які є невід'ємною частиною самого Договору.

Разом із тим, як безспірно встановлено судом першої інстанції та не заперечується учасниками справи, позивач не вносила суми свого вкладу у порядку, передбаченому пунктом 1.8. Договору, а отже такий у відповідності до його пункту 1.8. та 2.1. чинності не набув, що позбавило можливості вносити до них будь-які зміни та доповнення на підставі пункту 2.8.

Відтак, з оглядку на те, що Договір не набув чинності, то Додаткова угода № 1 від 13 лютого 2015 року до Договору, укладена позивачем з ПАТ «Дельта Банк», не може братися до уваги апеляційним судом при розгляді справи.

Окрім того, суд апеляційної інстанції погоджується із апелянтом у тому, що згідно із частиною 1 статті 633 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частина 2 статті 633 ЦК).

Частиною 6 статті 633 ЦК передбачено, що умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов'язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Частиною 2 статті 1058 ЦК України встановлено, що договір банківського вкладу, у якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).

Разом із тим, на переконання апеляційного суду, умови Додаткової угоди № 1 від 13 лютого 2015 року, відповідно до яких всупереч положенням пункту 5.11. Правил та пункту 1.8. самого Договору було передбачено зміну порядку зарахування вкладу та поряд із однаковим для всіх клієнтів банку порядком зарахування вкладу додатково у індивідуальному порядку передбачено можливість здійснення зарахування вкладу шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи-резидента виключно для цілей такого договору, вказують на надання позивачу переваг перед іншими вкладниками на умовах публічного договору банківського вкладу ПАТ «Дельта Банк» без передбачених на це законом підстав, що суперечить частині 2 статті 633 ЦК та свідчить про її нікчемність на підставі частини 6 статті 633 ЦК.

Підсумовуючи наведене, на думку апеляційного суду, слід погодитися із доводами апелянта про те, що грошові кошти, що були зараховані ПАТ «Дельта Банк» на рахунок позивача ОСОБА_3 від ОСОБА_5 у період дії постанови НБУ від 30 жовтня 2014 року № 692/БТ «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних» всупереч умовам Договору не є вкладом у розумінні статті 2 Закону № 4452-VI.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_3 щодо визнання протиправними дій та рішень Уповноваженої особи та зобов'язання відповідача визнати її вкладником за Договором, яка має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, є безпідставними і помилково задоволені судом першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд дійшов переконання, що при вирішенні даного публічно-правового спору суд першої інстанції допустив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, таким обставинам. Тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та у задоволенні позову відмовити.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича задовольнити.

Скасувати рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року у справі № 813/6392/15 та у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
Р. В. Кухтей
Постанова у повному обсязі складена 17 січня 2019 року.