Справа № 461/9411/18
Суддя: Волоско І. Р.
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/9411/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2019 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Волоско І.Р.

секретар судового засідання Мисько М.С.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1; РНОКПП: НОМЕР_1) до Львівської митниці ДФС (79007, м. Львів, вул. Костюшка, 1; ), третя особа - Волинська митниця ДФС (адреса: 44350, Волинська обл., Любомльський район, с. Римачі, вул. Призалізнична, 13; ) про скасування постанови у справі про порушення митних правил № 4699/20900/18 від 20 листопада 2018 року, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суду з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС, третя особа - Волинська митниця ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил № 4699/20900/18 від 20 листопада 2018 року, згідно якою на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн. за порушення митних правил передбачених ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України.

З означеною постановою позивач не погоджується, вважає її необґрунтованою, такою що не відповідає фактичним обставинам справи, а сам розгляд протоколу про порушення митних правил від неповним та необ'єктивним. В обґрунтування позову покликається на те, що ОСОБА_1 не мав на меті вчиняти порушення митних правил, а 09 листопада 2015 року став однією з жертв злочинної схеми ввезення в Україну без розмитнення транспортних засобів під прикриттям винними особами буцімто їхньою волонтерською діяльністю. Вважає, що є потерпілим від протиправних дій третіх осіб та у його діяннях немає вини, а отже він не вчиняв правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України. Окрім цього, зазначив, що Львівською митницею ДФС проігноровано норми ст. 467 МК України щодо строків накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил. Зокрема, ствердив, що незважаючи на те, що протокол про порушення митних правил було складено працівниками Львівської митниці ДФС 05 серпня 2018 року, саме правопорушення, що ставиться Львівською митницею ДФС позивачу у вину, було виявлено працівниками митниці ще 09 квітня 2018 року, тобто більш, ніж шість місяців тому перед накладенням на позивача адміністративного стягнення.

Відповідачем у справі подано відзив на позов, у якому вказали, що Львівською митницею ДФС правомірно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил передбачених ч.3 ст.470 Митного кодексу України. Зокрема зазначили, що 09.11.2015 року на митну територію України саме ОСОБА_1 було ввезено на митну територію України автомобіля марки «Land Rover Range Rover», р.н. НОМЕР_3, VIN: НОМЕР_4. В ході провадження у вказаній справі, з метою прийняття об'єктивного рішення, митницею було направлено запит у Департамент організації протидії митним правопорушенням ДФС України, з метою перевірки факту переміщення через митний кордон України вказаного транспортного засобу, на що 12.11.2018 року отримано інформацію про факт перетину 09.11.2015 року державного кордону України ОСОБА_1 вказаним транспортним засобом. Жодних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, зазначеною особою подано не було. Таким чином, вважають, що ОСОБА_1 перевищив встановлений статтею 95 МК України строк доставки товарів, транспортних засобів, що перебувають під митним контролем до органу доходів і зборів призначення більше ніж на 10 діб. Щодо твердження позивача про пропуск строку накладення стягнення, то вважають, що днем виявлення такого правопорушення є фіксація в протоколі про порушення митних правил, і в силу ст. 467 МК України строк накладення адміністративного стягнення обчислюється саме з дня виявлення, а, враховуючи, що правопорушення є триваючим, тобто є закінченим з моменту притягнення до встановленої законом відповідальності, а не із закінченням граничних строків такого виконання, відтак строки не пропущені. Таким чином, просили суд, відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_2 позов підтримали, просили суд його задовольнити. Вважають, що у діях позивача відсутні будь-які умисні дії, які призвели до правопорушення передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, а отже постанова від 20 листопада 2018 року про порушення митних правил підлягає скасуванню.

Представник Львівської митниці ДФС в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Відповідно до ст.205 КАС України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності на підставі наявних у справі доказів, які суд вважає достатніми.

Дослідивши матеріали справи, керуючись принципами верховенства права та законності, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні доказів в їх сукупності, які є у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади і їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і в спосіб, передбачений Конституцією і законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлені наступні обставини.

Постановою заступника начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Скромного Я.І. №4699/20900/18 від 20 листопада 2018 року ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн. за порушення митних правил передбачених ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України.

Як вбачається із даної постанови у справі про порушення митних правил, 05.08.2018 року, близько 06 год. 40 хв. в зону митного контролю митного поста «Краковець» прибув рейсовий автобус марки «EOS E180Z», р.н. НОМЕР_2, яким ОСОБА_1, прямував із України до Республіки Польща гр. України в якості пасажира.

Під час проходження митного контролю та митного оформлення вище зазначеного транспортного засобу, після проведення перевірки у відповідності до інформації електронної бази ЄАІС ДМСУ «Перетин кордону транспортним засобом», а також спрацювання АСАУР за кодами: 401-1, 801-1, встановлено, що 09.11.2015 року гр. України ОСОБА_1 ввіз на митну територію України через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС автомобіль марки «LAND ROVER RANGE ROVER», р.н. НОМЕР_3, VIN: НОМЕР_4 без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів, на строк передбачений нормами ст.95 МК України.

Одночасно було встановлено відсутність в ПІК «Інспектор» та ЄАІС ДМС України інформації про вивезення з митної території України вказаного автомобіля, станом на 05.08.2018 року.

Пропуск 09.11.2015 року на митну територію України автомобіля марки «LAND ROVER RANGE ROVER», р.н. НОМЕР_3, VIN: НОМЕР_4 здійснено у порядку, передбаченому нормами ч.1 ст. 381 МК України - в митному режимі «транзит», на строк передбачений нормами ст. 95 МК України для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

У своїх поясненнях від 05.08.2018 р. та в подальшому ОСОБА_1 стверджував, що даний транспортний засіб особисто ним в Україну не ввозився і жодного відношення до нього не має, а погодився на пропозицію волонтерів, які згодом виявились шахраями, тільки перемістити автомобіль в зону АТО , за що йому мали заплатити 800грн.,проте так і не оплатили. .

Згідно баз даних ПІК «Інспектор» та ЄАІС ДМС України наявна інформація про те, що 09.11.2015 року на митну територію України саме ОСОБА_1 було ввезено на митну територію України автомобіля марки «LAND ROVER RANGE ROVER», р.н. НОМЕР_3, VIN: НОМЕР_4.

В ході провадження у вказаній справі, з метою прийняття об'єктивного рішення митницею було направлено запит у Департамент організації протидії митним правопорушенням ДФС України, з метою перевірки факту переміщення через митний кордон України транспортного засобу марки «LAND ROVER RANGE ROVER», р.н. НОМЕР_3, VIN: НОМЕР_4, використовуючи можливості відомчої підсистеми «Аркан».

12.11.2018 року Львівською митницею ДФС отримано інформацію з використанням можливостей інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон України (система «Аркан») про факт перетину 09.11.2015 року державного кордону України, гр. ОСОБА_1 транспортним засобом марки «LAND ROVER RANGE ROVER», р.н. НОМЕР_3, VIN: НОМЕР_4.

Згідно з електронною базою даних «Реєстр порушників митних правил» ЄАІС Держмитслужби України, ОСОБА_1 протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Таким чином, ОСОБА_1 перевищив встановлений статтею 95 МК України строк доставки товарів, транспортних засобів, що перебувають під митним контролем до органу доходів і зборів призначення більше ніж на 10 діб.

Відповідно до п. 7 «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» затверджених Наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 року № 1118, власник транспортного засобу або вповноважена особа, який переміщує транспортний засіб через митний кордон України, пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Згідно п. 9 «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» затверджених Наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 року № 1118, не підлягає пропуску через митний кордон України транспортний засіб, увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Пунктом 34 ч.1 ст.4 МК України визначено, що перевізник - особа, яка здійснює перевезення товарів через митний кордон України та/або між органами доходів і зборів на території України або є відповідальною за такі перевезення.

Відповідно до п. 2 ч.2 ст.191 МК України перевізники зобов'язані: у строк, встановлений статтею 95 цього Кодексу, доставляти товари до органу доходів і зборів призначення, а також подавати передбачені законодавством документи на них.

Враховуючи, що транспортний засіб було ввезено на митну територію України позивачем, обов'язок вивезення такого покладено на неї та, відповідно, в неї наявні документи на право користування цим транспортним засобом.

ОСОБА_1 доводить те, що правопорушення, передбачене ч.3 ст. 470 МК України не може вважатись триваючим, а відтак на момент винесення оскаржуваної постанови закінчились строки накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч.1 ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Триваючими визнаються правопорушення, які, розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов'язок, або виконує його неповністю або неналежним чином.

Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винна особа безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків.

Отже, невивезення транспортних засобів, що перебувають в режимі тимчасового ввезення, за межі митної території, є триваючим правопорушенням, оскільки в цьому випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов'язку.

Порушення, передбачене ч.3 ст.470 МК України (перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб), починається із 21-ї доби з дати ввезення транспортного засобу на митну територію України та закінчується датою вивезення транспортного засобу за межі митної території України, поміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим або конфіскації товарів, їх повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили.

Враховуючи, що будь-яких інших даних щодо більш раннього виявлення правопорушення судом не встановлено, то саме з вказаної дати слід починати відлік строку притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За диспозицією ч.3 статті 470 МК України відповідальність настає за перевищення встановленого ст.95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів.

Відповідно до статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред"явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно статті 460 МК України не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом, вчинення порушень митних правил, передбачених ст.470 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (ст.268 МКУ).

Обставинами, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про порушення митних правил, відповідно до ст. 489 МК України, є наступні: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України. Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю (ст.495 МК України).

Справи про порушення митних правил, передбачені ст.470 МК України, розглядаються органами доходів і зборів, уповноваженими ними особами (ст.522, 523 Митного кодексу України). Місцем розгляду справи є місцезнаходженням органу доходів і зборів, посадові особи якого здійснювали провадження у цій справі (ст.524 цього кодексу).

Одним з видів постанов у справі про порушення митних правил, є постанова про накладення адміністративного стягнення (стаття 527 Митного кодексу України).

Підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини (ст.531 МК України).

Відомості про такі обставини мають існувати на час розгляду справи про адміністративне правопорушення і уповноважена на прийняття рішення особа має бути повідомлена про їх існування.

Основним доводом позивача щодо незаконності прийнятого відповідачем рішення став той факт, що позивач став однією з жертв злочинної схеми ввезення в Україну без розмитнення транспортних засобів під прикриттям винними особами буцімто їхньою волонтерською діяльністю та не мав на меті вчиняти порушення митних правил. Під час перетину кордону обманом було використано його документи, що стало в подальшому підставою для звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно ст.11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Таким чином, закон визначає протиправну дію (бездіяльність) порушенням митних правил лише в тому випадку, якщо має місце вина особи, тобто правопорушення було вчинено нею умисно або з необережності.

Під час розгляду даної справи суд визнає обґрунтованими доводи позивача про те, що він є учасником бойових дій і мав на меті допомогти у перевезенні автомобіля з-за кордону в Україну для подальшої передачі в АТО, як волонтерської допомоги.

Цей факт стверджується посвідченням для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с. 7), поясненнями, наданими під час складання протоколу про порушення митних правил (а.с. 19), копією паспорта про виїзд за кордон (а.с. 13-16).

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що в листопаді 2015р. незнайомі особи, які назвались волонтерами, запропонували йому допомогти перевезти машину в зону АТО, на що він погодився. Жодних транспортних засобів на території Польші він не набував і не мав документів на їх переміщення через митну територію України; на територію Польші навіть не в'їжджав; перетнувши митну територію України, його посадили в автомобіль на пасажирське сидіння і забрали закордонний паспорт; з собою він навіть не мав водійського посвідченння. В подальшому, виїхавши з митної території України, невідомі віддали йому паспорт і висадили з машини. Він зрозумів, що його обманули, скористались його «наівністю» про допомогу волонтерами воїнам АТО.

Витягом із Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної фіскальної служби України та Програмно-інформаційного комплексу «Електронний журнал пасажирського пункту пропуску» автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» (а.с. 20) стверджується, що при перетині 09 листопада 2015 року митного кордону автомобілем у графах з адресою водія, яким значиться позивач, зазначена не вірна адреса, а саме АДРЕСА_2, позивач ж проживає за адресою АДРЕСА_3. Означене свідчить, про те, що позивач не надавав свої дані самостійно при митному оформленні автомобіля, а хтось зробив це за нього.

Доводи ОСОБА_1 суд приймає до уваги, оскільки такі не спростовані і за обставинами справи слід припустити їх правдивість та об'єктивність.

З приводу вчинення кримінального правопорушення за обставинами 9.11.2015р. він звернувся в прокуратуру Волинської області із заявою про вчинення кримінального правопорушення (а.с. 21-25).

Наведене дає суду підстави для висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня така ознака складу порушення митних правил як вина, оскільки його умисел на порушення митних правил чи протиправна необережність щодо порушення не встановлені.

З огляду на такі обставини суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст.55 Конституції України).

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 4 ст. 3 МК України, у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов'язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Стаття 8 МК України визначає принципи здійснення державної митної справи.

Так, відповідно до п. 3 та п.7 ч.1 цієї статті державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості, а також додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Приймаючи до уваги усе вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що протиправність дій позивача та наявність в його діях складу порушення митних правил, передбаченого ст.470 МК України, відповідачем не доведені.

Оскаржувана постанова винесена без повного та всебічного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, без доведення складу даного правопорушення, а також із порушенням принципів законності та презумпції невинуватості, передбачених п. 3 ч.1 ст.8 МК України.

В порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідачем в ході розгляду даної справи не представлено достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, доводи позивача не спростовано, а відтак прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суд вважає необґрунтованим.

Наведені обставини відповідно до ст.531 МК України є підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому вимоги позивача слід задовольнити, оскаржувану постанову необхідно визнати протиправною та скасувати.

Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

У звязку наведеним позов як обґрунтований і доведений підлягає задоволенню. При цьому відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України оскаржувану постанову слід скасувати із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 20, 73, 77, 243, 250 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

адміністративний позов задовольнити.

Постанову у справі про порушення митних правил № 4699/20900/18 від 20 листопада 2018 року, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн. - скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18 січня 2019 року.

Суддя І.Р. Волоско