Справа № 757/6120/18
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 757/6120/18 Суддя (судді) першої інстанції: Башта М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Гужві К.М.,

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача - Башта М.І.,

від відповідача - не з'явились,

від третьої особи - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 03 грудня 2018 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Старшого лейтенанта поліції Кривохиженко Юлії Вікторівни, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій неправомірними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Старшого лейтенанта поліції Кривохиженко Юлії Вікторівни, в якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 272830 від 24.01.2018 про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 03 грудня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Посилаючись на неправильне та неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Відповідач та третя особа, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, явку уповноважених представників до суду не забезпечили..

Згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за даною явкою.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи 24 січня 2018 року відповідачем винесено постанову серії ЕАА № 272830 у справі про адміністративне правопорушення, якою на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

У постанові зазначено, що 24 січня 2018 року о 10:53:26 в м. Києві по вул. Велика Васильківська, 67/7 позивач, керуючи транспортним засобом марки "Peugeot" модель 308, державний номер НОМЕР_1, рухався смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.11 яким встановлено заборону руху і зупинки інших транспортних засобів на цій смузі, чим порушив п. 17.1 ПДР України.

Вважаючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вимоги адміністративного позову позивач обґрунтовує тим, що 24 січня 2018 року керуючи транспортним засобом марки "Peugeot" модель 308, державний номер НОМЕР_1 він був змушений під час виїзду з парковки по вул. В. Васильківська, 75 перетнути смугу для громадського транспорту з метою переїзду в крайню праву смугу. Проте, відповідні пояснення не були враховані відповідачем під час прийняття оскаржуваної постанови. Крім того, позивач наголошує на тому, що докази, які підтверджують його вину у вчиненні вказаного правопорушення ПДР України у відповідача відсутні.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою, оскільки факт правопорушення підтверджений належними доказами.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Приписами ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що основними повноваженнями патрульної поліції є, зокрема, виявлення та припинення адміністративних правопорушень, а також регулювання дорожнього руху та контроль за дотриманням Правил дорожньою руху його учасниками.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, (із змінами і доповненнями) відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із чинним законодавством.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувались вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п. 17.1 Правил дорожнього руху на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Дорожній знак 5.11 є інформаційно-вказівним знаком, згідно якого смуга передбачена для руху маршрутних транспортних засобів.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 3 ст. 122 КУпАП встановлено, що ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічні норми визначені в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, якою визначено процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція).

Так, приписами п. 4 розділу І цієї Інструкції встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частиною третьою статті 122 КУпАП.

Відповідно до положень п. 2 розділу ІІІ Інструції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною третьою статті 122, КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 розділу ІІІ Інструкції).

Приписами пункту 10 встановлено, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення (п. 1 розділу ІV Інструкції).

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Відповідно до ч. 4 ст. 285 КУпАП у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Як встановлено судом, 24 січня 2018 року відповідачем було виявлено (не в автоматичному режимі) порушення позивачем п. 17.1 позивачем ПДР України, а саме встановлено, що позивач, керуючи транспортним засобом марки "Peugeot" модель 308, державний номер НОМЕР_1, рухався по вул. Велика Васильківська 67/7 - Велика Васильківська 75 м. Києва смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.11, яким встановлено заборону руху і зупинки інших транспортних засобів на цій смузі.

Наведені обставини підтверджуються поясненнями сторін та наявними в матеріалах справи доказами. Так, згідно з даними наявної у справі постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАА № 272830 справа про адміністративне правопорушення була розглянута за місцем вчинення правопорушення, а саме за адресою: м. Київ, вул. В.Васильківська 67/7. Наведена обставина сторонами у справі не заперечується.

У свою чергу, як стверджує позивач та підтверджується його письмовими поясненнями, наявними у справі, здійснюючи виїзд з парковки, що розташована за адресою: вул. Васильківська, 75, він змушений був перетнути полосу для громадського транспорту з метою переїзду в крайню праву полосу. Зазначена обставина також не заперечується відповідачем.

Таким чином, з наведеного вбачається, що судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивач визнає факт його руху за кермом транспортного засобу марки "Peugeot" модель 308, державний номер НОМЕР_1 смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.11 на проміжку шляху вул. Велика Васильківська 67/7 - Велика Васильківська 75 м. Києва.

Разом з цим, посилання позивача на п. 17.2 ПДР України, яким передбачено, що водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини, не приймається судом до уваги, оскільки вказаною нормою передбачено можливість під час виїзду на дорогу лише заїжджати на цю смугу, проте не рухатись нею протягом певного часу.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Тобто, ці норми одночасно покладають обов'язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Проте, враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов'язку доказування протилежного.

Разом з цим, позивачем не надано належних та допустимих доказів які б свідчили про протиправність оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень.

Як вже зазначалось, відповідно до приписів Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, під час вирішення питання про притягнення особи до відповідальності, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому, суд враховує, що в поясненнях щодо виявленого порушення, позовній заяві та апеляційній скарзі ОСОБА_3 не заперечує, що він здійснив вимушений виїзд та рух по смузі для маршрутних транспортних засобів, що є порушенням пункту 17.1 правил дорожнього руху України та свідчить про вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників (ч.1 ст. 78 КАС України).

Таким чином, зазначені обставини не потребують додаткового доказування відповідачем.

У свою чергу, наведене дає підстави для висновку, що старший лейтенант поліції Кривохиженко Ю.В., встановивши в діях позивача порушення Правил дорожнього руху, в межах наданих йому повноважень, правомірно склала оскаржувану постанову та застосувала до ОСОБА_3 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. за порушення Правил дорожнього руху, а відтак правові підстави для визнання незаконною та скасування постанови серії ЕАА № 272830 від 24.01.2018 відсутні.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності є законною та відповідає нормам чинного законодавства.

У свою чергу, доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення у відповідності до вимог матеріального та процесуального права.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 242, 286, 313, 315-316 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 03 грудня 2018 року залишити без змін.

Відповідно ст. 272 КАС України постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді О.О. Беспалов
О.А. Губська

Повний текст постанови складено 17 січня 2019 року.