Справа № 0840/2793/18
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2019 року м. Дніпросправа № 0840/2793/18
Суддя І інстанції - Конишева О.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Мельника В.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Руслан-Комплект» до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Руслан-Комплект» звернулося до суду з вищевказаним позовом в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 21.06.2018 №.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на безпідставність висновків податкового органу щодо не встановлення факту реальності господарських операцій із зазначеними в акті перевірки контрагентами враховуючи той факт що податковим органом не належним чином проаналізовано наявність усіх первинних документів що підтверджують реальність вказаних операцій. Крім того позивач не може нести відповідальність за дотримання податкової дисципліни своїми контрагентами та третіми особами.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням ГУ ДФС у Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказує, що з урахуванням неможливості ідентифікації товару та з огляду на те, що відсутня інформація про будь-який зв'язок між постачальником та пунктом відправки товару,не підтверджено фактичне отримання товарів від контрагентів.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, представник ТОВ «Руслан-Комплект» просив відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що контролюючим органом було проведено позапланову виїзну документальну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «РУСЛАН КОМПЛЕКТ».

За результатами проведеної перевірки складено акт від 14.06.2018 № 339/08-01-14-16/34421440 яким встановлено порушення позивачем: п.44.1 ст.44, п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ (зі змінами та доповненнями), в результаті чого було занижено податок на прибуток в періоді що перевірявся, на загальну суму 439431грн.-, в т.ч. за III квартал 2016р. на суму 28338грн., з IV квартал 2016р. на суму 157028грн., за І квартал 2017р. на суму - 158276грн., за II квартал 2017р. на суму 23147грн., за III квартал 2017р. на суму 72642грн.

На підставі акту перевірки відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 21.06.2018 №, яким, згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового Кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання позивача за платежем «Податок на прибуток приватних підприємств» (код платежу 11021000) на суму 659 146,50 грн. (за податковими зобов'язаннями - 439 431,00 грн.; за штрафними (фінансовими санкціями) - 219715,50 грн.)

Висновків про допущені позивачем порушення норм податкового законодавства контролюючий орган виходив з неможливості здійснення господарської діяльності позивача з його контрагентами, оскільки надані до перевірки документи не підтверджують реальність здійснення господарських операцій.

Згідно з комп'ютерних автоматизованих інформаційних систем: ІС «Податковий блок», Архіву електронної звітності, Єдиного реєстру податкових накладних, Веб-сайту та інших баз даних Державної фіскальної служби встановлено, що контрагенти постачальниками позивачу було реалізовано товар, який має джерело невідомого походження так як відсутнє його придбання в ланцюгах постачання або виробництва.

Відповідач в акті перевірки зазначає, що в наданих товарно-транспортних накладних у графі «пункт навантаження» зазначені адреси реєстрації контрагентів постачальників фізичних осіб підприємців (приватні квартири та будинки, які не можуть використовуватись у якості складських приміщень), а тому товарно-транспортні накладні із такими недоліками не є документами на перевезення товарів та доказом транспортування вантажу саме від контрагентів постачальників.

З матеріалів справи вбачається, що у перевіряємий період, позивач мав господарські операції з ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5

Так між TOB «Руслан Комлект» та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір №3 від 11.01.2016, згідно якого фізична особа підприємець здійснював збірку гідроциліндра рулевого, збірку водяного насоса СМД, ЯМЗ, ГАЗ-53 та постачання ТМЦ. Предмет договору - Замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання виконати роботи по наданню послуг відповідно договору, а Замовник зобов'язується прийняти та сплатити виконані роботи. Перелік послуг відповідно чинного договору: збірка та пакування ремонтних комплектів з матеріалів замовника, відповідно до технічної документації. Форма розрахунків - оплата за здійсненні послуги виконується готівковим або безготівковим шляхом відповідно актів прийому- передачі виконаних послуг. Якість матеріалів повинна відповідати «ГОСТам та ТУ». Ризик випадкової втрати або порчі матеріалів несе виконавець. Строк виконання робіт - Виконавець зобов'язується розпочати виконання робіт на протязі 3-х днів з моменту передачі йому Замовником всіх видаткових матеріалів. Виконавець зобов'язується виконати всі необхідні роботи на протязі місяця з моменту передачі матеріалів. Замовник має право на безумовний доступ до робіт Виконавця для проведення ходу та якості робіт, які виконуються.

Транспортування ТМЦ відповідно договору №3 від 11.01.2016 здійснювало автотранспортом TOB «РУСЛАН КОМПЛЕКТ» автомобілем НОМЕР_1. Пункт навантаження м. Мелітополь, вул. Гетьманська, 71/1. Пункт розвантаження м. Мелітополь, вул. Староміська, буд. 17.

На підтвердження виконання умов вищевказаного договору позивачем до матеріалів справи надано: акти приймання - передачі робіт, видаткові накладні,платіжні доручення, товарно-транспортні накладні за період з 01.07.2016 по 30.09.2017.

Також у перевіряємий період між ФОП ОСОБА_3.(Виконавець) та TOB «Руслан Комплект» в особі директора ОСОБА_6 (Замовник) укладено договір постачання №ИР002/01 від 04.01.2016 та №ИР002/01від 03.01.2017. Предмет договору - постачальник зобов'язується поставити матеріали, товари відповідно виставлених рахунків та накладних, відповідно заявок, замовлень, специфікацій, а покупець прийняти та своєчасно сплатити товари. Обов'язки виконавця - за порушення обов'язків продавець несе відповідальність відповідно діючого законодавства. Продавець гарантує поставку якісної продукції, відповідної ГОСТу (ТУ) та сертифікатам якості. Сума договору складає один мільйон гривень. Відстрочка платежу по чинному договору складає один тиждень від дати отримання товару. Розрахунки проводяться у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця. Умови постачання - постачання товару здійснюється транспортом продавця, за рахунок покупця або по домовленості.

ФОП ОСОБА_7, здійснював постачання свердл в асортименті.

Розрахунки проведено у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на загальну суму 390052грн. відповідно платіжних доручень.

На підтвердження виконання умов вищевказаного договору позивачем до матеріалів справи надано: видаткові накладні,платіжні доручення, товарно-транспортні накладні за період з 01.07.2016 по 30.09.2017.

Між ТОВ «Руслан Комплект» (Замовник) в особі директора ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_2 укладено договір про надання послуг №05/12-2016 від 05.12.2016. Дія договору до 31.12.2016. Предметом договору є постачання товару, а саме станок Резьбонакатной б/у. Ціна товару по договору без ПДВ складає 287500 грн. Прийом товару Покупцем здійснюється перевіркою на працездатність на території Продавця. Вивіз товару здійснюється Покупцем за свій рахунок. Відповідно додаткової угоди до договору №05/12-2016 від 05.12.2016 прийом товару та перевірка на працездатність здійснюється на території продавця за адресою м. Мелітополь, вул. Фрунзе, 57.

ФОП ОСОБА_2 оформлено в адресу ТОВ «Руслан Комплект» видаткову накладну на №9 від 06.12.2016 на загальну суму 287500,00грн (без ПДВ). Розрахунки проведено у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника відповідно платіжного доручення №824 від 06.12.2016 на загальну суму 287500,00грн.

На підтвердження виконання умов вищевказаного договору позивачем до матеріалів справи надано: видаткові накладні,платіжні доручення, товарно-транспортні накладні за період з 01.07.2016 по 30.09.2017.

Також у період, що перевірявся TOB «Руслан Комплект» (Замовник) в особі директора ОСОБА_6 укладено наступні договори з ФОП ОСОБА_5:

- договір постачання №2/16 від 04.01.2016, відповідно до якого Постачальник зобов'язаний передати товар у власність покупця відповідно з виписаними рахунками та видатковими накладними. Товар вважається поставленим, згідно відвантаженої накладної, рахунку-фактурі, податкової накладної, довіреності на отримання товару, сертифікату якості. Строк дії договору до 31.12.2016;

- договір постачання №1/17 від 04.01.2016, відповідно до якого Постачальник зобов'язаний передати товар у власність покупця відповідно з виписаними рахунками та видатковими накладними. Товар вважається поставленим, згідно відвантаженої накладної, рахунку-фактурі, податкової накладної, довіреності на отримання товару, сертифікату якості. Строк дії договору до 31.12.2017.

ФОП ОСОБА_5 відповідно оформлених видаткових накладних здійснював постачання брус, кирпич силікатний, кирпич красний, плита дорожня.

На підтвердження виконання умов вищевказаного договору позивачем надано: видаткові накладні,платіжні доручення, товарно-транспортні накладні за період з 01.07.2016 по 30.09.2017.

Також між ФОП ОСОБА_8 (Виконавець) та TOB «Руслан Комплект» в особі директора ОСОБА_6 (Замовник) укладено договір постачання №1 від 01.02.2016. Предметом договору є запасні частини до автомобільної та тракторної техніки. Транспортування товару здійснюється автотранспортом постачальника або покупця. Строк дії договору до 31.12.2019. Розрахунки проводяться у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця. Продукція повинна відповідати ГОСТам та ТУ постачаємої продукції. У разі недостачі або браку виклик представника Постачальника є обов'язковим. Заміна невідповідної якості продукції проводиться за рахунок Постачальника на протязі 20 календарних діб з моменту отримання повідомлення. Покупець залишає за собою право на перевірку продукції у Постачальника або по отриманню, з метою дослідження відповідним вимогам.

ФОП ОСОБА_8 здійснювала постачання комплекту прокладок двигателя, компрессора, пускового двигателя, PK компресора, переднего ведущего моста.

На підтвердження виконання умов вищевказаного договору позивачем до матеріалів справи надано: видаткові накладні,акти виконаних робіт, платіжні доручення, товарно-транспортні накладні за період з 01.07.2016 по 30.09.2017.

Усі первинні документи містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Задовольняючи позов суд першої інстанцій дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявність порушень позивачем податкового законодавства, оскільки реальність господарських операцій позивача з ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 підтверджується первинними документами, відбувся реальний рух активів в процесі здійснення цих операцій, а тому відсутні законні підстави для визначення йому податкових зобов'язань. Допущені контрагентами порушення вимог законодавства при веденні господарської діяльності можуть потягнути відповідну відповідальність щодо них та не впливають на право покупця на формування податку на прибуток.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з позицією суду першої інстанцій, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регламентуються положеннями ПК України, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та нормативними актами, прийнятими на їх виконання, у відповідних редакціях.

Питання, пов'язані з підтвердженням даних, визначених у податковій звітності, обчисленням податку на додану вартість та податку на прибуток, формуванням виникнення податкових зобов'язань у разі постачання товарів та надання послуг внормовано статтями 14, 44, 134, 138, 139, 198 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до приписів п. 14.1.27 ст.14 Податкового кодексу України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Визначення господарської діяльності відображене в п 14.1.36 ст. 14 Податкового кодексу України, відповідно до якого - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Так, підпунктом 44.1 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 44.2 статті 42 ПК України для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно з п. 134.1.1 ст. 134 Податкового кодексу України, (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу (п. 138.2 ст. 138 ПК України).

Відповідно до п.п. 138.8.1. п. 138.8 ст. 138 ПК України, до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виготовленого товару, виконаної роботи, наданої послуги, придбаних напівфабрикатів та комплектувальних виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат. Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, які оцінюються у порядку, визначеному в положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку

За положеннями пункту 6 П(С)БО «Витрати» 16 встановлено, що витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов'язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Згідно з пунктом 7 П(С)БО «Витрати» 16 витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов'язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Таким чином, право платника податку на витрати виникає в періоді отримання доходу від реалізації таких товарів, робіт, послуг за наявності підтвердження понесених витрат первинними документами, що складаються відповідно до вимог ведення бухгалтерського обліку та внаслідок зменшення власного капіталу, тобто зменшення активів або збільшенням зобов'язань. А витрати, які неможливо прямо пов'язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що наявність у позивача, податкових та видаткових накладних по господарськими операціями, що перевірялися, а також відповідних розрахункових документів, дані яких враховані та відображені у бухгалтерському та податковому обліку позивача повністю підтверджують законність нарахування ТОВ «Руслан-Комплект» відповідних сум прибутку, валових витрат, нарахування податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, а також підтверджують факт здійснення господарських операцій позивача з придбання у контрагента послуг та товарів на підставі яких відповідні суми ПДВ у складі вартості придбаних послуг були включені до податкового кредиту.

Вказані первинні документи відповідають ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

При укладенні договорів сторонами було досягнуто усіх істотних умов, вони спрямовані на реальне настання правових наслідків, відповідають економічному змісту та чинному законодавству, товари придбавались з метою їх подальшого використання у господарській діяльності позивача.

З огляду на викладене в акті перевірки, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що відповідачем не заперечується наявність у позивача необхідних первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, та відповідність вказаних у них обсягів господарських операцій і задекларованих у податковій звітності сум від'ємного значення об'єкту оподаткування з податку на прибуток та сум податкового кредиту з податку на додану вартість.

Висновками перевірки та судом першої інстанції не встановлено жодного фактичного порушення позивачем вимог наведених норм законодавства, яке б позбавляло позивача права на формування податку на прибуток, податкового кредиту, від'ємного значення ПДВ та на подальше отримання бюджетного відшкодування.

Реальність господарських операцій по вказаним у акті перевірці контрагентам підтверджується видатковими накладними, податковими накладними, розрахунковими документами, товарно-транспортними накладними.

Проведення господарських операцій суб'єкта господарювання, за змістом статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. Згідно з частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на даних бухгалтерського обліку базується фінансова, податкова, статистична та інша звітність. Таким чином первинні документи по відображенню господарчих операцій є основою для податкового обліку.

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту, податку на прибуток наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Судом першої інстанції були досліджені всі первинні документи та встановлено дотримання позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум, віднесених до податкового кредиту, та податку на прибуток, а також реальне виконання сторонами, укладених правочинів.

Поруч з цим, в обґрунтування прийняття спірного податкового повідомлення-рішення відповідачем не наведено обставин, які б вказували на безтоварність операцій. Висновки відповідача ґрунтуються на даних податкової інформації щодо спірних контрагентів та актів щодо неможливості проведення їх зустрічних звірок, а не з аналізу суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних договорів за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

Щодо посилання відповідача, на фіктивність укладених договорів між позивачем та вказаним вище контрагентом, то суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що відсутність та/або дефектність документів на транспортне перевезення не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій.

Так, відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України N 363 від 14.10.97 р., товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, а товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно із п. п. 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 вказаних Правил основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Разом з тим, вказані Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Крім того, чинним законодавством України не встановлено обов'язку суб'єкта господарювання, а також права здійснювати перевірку справжності наданих контрагентами документів при укладенні договорів.

Відсутність же в товарно-транспортних накладних конкретної адреси пункту навантаження, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Також слід зазначити, що вказані правила регулюють інші правовідносини, ніж ті що склалися між позивачем та його контрагентом.

Судом першої інстанції також вірно відхилено доводи податкового органу з приводу відсутності сертифікатів відповідності та документів про якість, як обставину яка виключає реальність господарської операції, оскільки наявність або відсутність зазначених документів не може підтверджувати або спростовувати самого факту здійснення господарської операції.

Зазначені факти свідчать на користь висновку суду першої інстанції щодо підтвердження реальності спірних господарських операцій, крім того відсутність деяких документів, а так само помилки в їх заповненні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, в той час як з інших даних вбачається фактичний рух активів та зміна у капіталі позивача у зв'язку з його господарською діяльністю.

З огляду на встановлені обставини у справі, а також беручи до уваги індивідуальний характер юридичної відповідальності особи, правильним є висновок суду першої інстанції, що у разі порушення контрагентом платника податків чинного законодавства, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи, у зв'язку з чим право платника податків, тобто позивача, на податковий кредит та податку на прибуток не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третьою особою.

Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише допущеними контрагентом порушеннями вимог законодавства або недостатньою кількістю у контрагента трудового ресурсу для самостійного виконання договірних зобов'язань. Якщо вказаний контрагент допустив такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього, адже законом іншого не передбачено. А недостатня кількість трудового ресурсу не свідчить про неможливість виконати роботи або надати послуги та не є підставою для виключення з податкового обліку, саме з цих мотивів, витрат на оплату цих робіт/послуг, у тому числі й по ПДВ. Адже судовий контроль не призначений перевіряти економічну доцільність рішень, що приймаються суб'єктами господарювання, які у сфері господарської діяльності наділені самостійністю та широкою дискрецією (зокрема, при виборі контрагентів, вирішенні питання щодо необхідності залучення третіх осіб до виконання своїх господарських зобов'язань тощо).

При дотриманні контрагентом законодавчо встановлених вимог щодо оформлення відповідних документів підстави для висновку про недостовірність або суперечливість відомостей, зазначених у таких первинних документах, відсутні, якщо не встановлені обставини, що свідчать про обізнаність покупця про зазначення продавцем недостовірних відомостей.

Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про узгодженість дій позивача з контрагентами з метою незаконного отримання податкової вигоди або його обізнаності з такими діями контрагента.

Судом першої інстанції з'ясовано характер та зміст спірних операцій позивача з його контрагентами при виконанні договорів укладених з останніми, зроблено вмотивований висновок про відповідність первинних документів вимогам чинного податкового законодавства, а також про те, що відбувся дійсний рух активів між учасниками відповідних операцій, встановлено наявність зв'язку між фактом придбання товарів з понесенням інших витрат із господарською діяльністю платника податку та використання придбаного товару у господарській діяльності.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанцій про те, що відповідачем не підтверджено правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі постанова складена 17 січня 2019 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник