Справа № 810/3658/18
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/3658/18 Головуючий у 1-й інстанції: Щавінський В.Р.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської митниці Державної фіскальної служби на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Київської митниці Державної фіскальної служби про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії працівників Київської митниці ДФС, які полягали в здійсненні 28.02.2018 митного огляду ручної поклажі громадянина України ОСОБА_2, що оформлено актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № 047 від 28.02.2018;

- зобов'язати Київську митницю ДФС та працівників Київської митниці ДФС утриматися від вчинення дій шляхом проведення митного огляду ручної поклажі, багажу, іншого майна громадянина України ОСОБА_2 на підставі доручень Державної прикордонної служби України згідно з пунктом 14 Вичерпного переліку підстав, за наявності яких може проводитись огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення органами доходів і зборів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 467 від 23.05.2012.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 позов задоволено частково: визнано протиправними дії працівників Київської митниці Державної фіскальної служби, які полягають у здійсненні 28.02.2018 митного огляду ручної поклажі громадянина України ОСОБА_2, що оформлено актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № 047 від 28.02.2018; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Київська митниця Державної фіскальної служби звернулася із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач виїжджав з України через Міжнародний аеропорт «Бориспіль», де в приміщенні ДП «Зал офіційних делегацій» під час митного контролю на підставі доручення 23/3 від 28.02.2018 працівники Київської митниці ДФС Якименко О.Б., Скальський С.П. здійснили митний огляд його ручної поклажі. Під час вказаного огляду заборонених або обмежених до переміщення товарів не виявлено.

За результатами огляду оформлено акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № 047 від 28.02.2018.

Підставою для даного огляду слугували норми п. 14 Вичерпного переліку підстав, за наявності яких може проводитись огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення органами доходів і зборів України, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 467 від 23.05.2012 (у редакції чинній на момент спірних правовідносин), про що зазначено у графі 4 вказаного акту.

З метою отримання інформації (доказів) про підстави здійснення зазначеного вище огляду до Київської митниці ДФС позивачем направлені запити про доступ до публічної інформації від 17.05.2018 та від 18.05.2018.

Як вбачається з відповіді № 3844/2/10-70-61-В-15зпі-16зпі від 23.05.2018 Київської митниці ДФС вказаний вище огляд проведено на підставі доручення Державної прикордонної служби України № 23/3 від 28.02.2018.

З метою отримання інформації (доказів) про підстави здійснення зазначеного вище огляду до Державної прикордонної служби України позивачем направлений адвокатський запит від 29.05.2018.

Згідно з відповіддю Державної прикордонної служби України вих. №0.184-23242/0/15-18 від 04.06.2018 доручення органу охорони державного кордону Державної прикордонної служби України № 23/3 від 28.02.2018 про проведення огляду ручної поклажі та іншого майна не може бути надано, оскільки воно зберігається в органі охорони державного кордону, на ділянці якого відбувалось перетинання державного кордону України.

З метою отримання інформації (доказів) про підстави здійснення зазначеного вище огляду до Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» направлений запит про доступ до публічної інформації від 14.06.2018.

Як вбачається з відповіді Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» № 23/В-12 від 21.06.2018, правовою підставою для проведення огляду майна позивача було спрацювання бази даних Державної прикордонної служби України, а копію самого доручення не може бути направлено.

Вважаючи, що доручення № 23/3 від 28.02.2018 не було правомірною підставою для проведення огляду його майна, а працівники Київської митниці ДФС не мали права 28.02.2018 проводити митний огляд його ручної поклажі на підставі даного доручення, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки доручення № 23/3 від 28.02.2018 Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України складено та направлено до Київської митниці ДФС не особою, що має відповідну компетенцію, то дії працівників Київської митниці ДФС, які полягали в здійсненні 28.02.2018 митного огляду ручної поклажі громадянина України ОСОБА_2 є протиправними, у зв'язку із чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання Київської митниці ДФС та працівників Київської митниці ДФС утриматися від вчинення дій шляхом проведення митного огляду ручної поклажі, багажу, іншого майна громадянина України ОСОБА_2, суд першої інстанції зазначив, що жодних доказів які б підтверджували, що в майбутньому відповідачем буде проводитись митний огляд ручної поклажі громадянина України ОСОБА_2 на підставі доручень Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України позивачем надано не було.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що огляд було проведено на підставі п. 14 постанови Kабінету Міністрів України 23.05.2012 № 467 «Про затвердження вичерпного переліку підстав, засобів комерційного призначення органами доходів і зборів України» дорученням Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби від 28.02.2018 №23/3, що видано на виконання доручення Служби безпеки України від 11.01.2018 № 2/5/4-987 та від 15.05.2 №2/3/3-16354, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п.13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Отже, оскільки Київська митниця Державної фіскальної служби у своїй апеляційній скарзі оскаржує судове рішення в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій працівників Київської митниці Державної фіскальної служби, які полягають у здійсненні 28.02.2018 митного огляду ручної поклажі громадянина України ОСОБА_2, що оформлено актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № 047 від 28.02.2018, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, нормами Митного кодексу України (далі - МК України), Кримінальним процесуальним Кодексу України (далі - КПК України), Законом України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 № 661-IV (далі - Закон № 661- IV), постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2012 № 467 «Про затвердження вичерпного переліку підстав, за наявності яких може проводитись огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення органами доходів і зборів України» (далі - Вичерпний перелік).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 336 МК України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом митного огляду (огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, огляду та переогляду ручної поклажі та багажу, особистого огляду громадян).

Згідно ч. 1 ст. 339 МК України якщо є підстави вважати, що в ручній поклажі або багажі громадянина переміщуються через митний кордон України, у тому числі транзитом, товари, які підлягають обліку і відповідним видам контролю, зазначеним у частині першій статті 319 цього Кодексу, чи товари, при митному оформленні яких справляються митні платежі, а також товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено, орган доходів і зборів має право провести огляд, а в разі необхідності - і переогляд ручної поклажі та багажу з їх розпакуванням.

Огляд та переогляд ручної поклажі, багажу громадянина здійснюються в присутності цього громадянина чи уповноваженої ним особи.

Пункт 14 Вичерпного переліку передбачає наступну підставу для огляду ручної поклажі - одержання в установлених законодавством випадках від правоохоронних органів письмових доручень за формою згідно з додатком у рамках кримінального провадження.

В п. 14 цього ж Вичерпного переліку визначено, що такі доручення обов'язково повинні містити інформацію про підстави їх надсилання, номер відповідного провадження (справи), строк виконання, відомості про товари, осіб, які їх переміщують, та/або про транспортні засоби комерційного призначення, з використанням яких можуть бути вчинені порушення законодавства з питань державної митної справи.

У разі відсутності у письмовому дорученні усієї інформації, зазначеної в цьому пункті, таке доручення не є підставою для проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів комерційного призначення органами доходів і зборів, про що невідкладно письмово інформується відповідний правоохоронний орган.

Форма доручення, яка є додатком до вказаного Вичерпного переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 467 від 23.05.2012, передбачає, зокрема, наступні реквізити (відомості):

- номер, дата доручення;

- відомості про начальника митниці, якому направляється доручення;

- реквізити письмового доручення слідчого, вказівки прокурора, ухвали слідчого судді;

- номер кримінального провадження (справи).

Зміст вказаної норми полягає у тому, що огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення може проводитися за наявності достатніх підстав вважати, що переміщення цих товарів, транспортних засобів через митний кордон України здійснюється поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, у тому числі в разі отримання відповідної офіційної інформації від правоохоронних органів. Вичерпний перелік відповідних підстав визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ст. 3 Кримінального процесуального Кодексу України кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв'язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Досудовим розслідуванням є стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ст. 38 КПК України досудове розслідування здійснюють слідчі органи досудового розслідування одноособово або слідчою групою.

Органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство) є: 1) слідчі підрозділи - органів Національної поліції, органів безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, органів державного бюро розслідувань, органів Державної кримінально-виконавчої служби України; 2) підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.

Згідно з ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування.

В силу ст. 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється лише судом.

Наведені норми вказують на те, що Державна прикордонна служба України, її органи, посадові особи і працівники не належать до органів досудового розслідування, їх керівників, слідчих і детективів, прокурорів, слідчих суддів, судів у кримінальному провадженні.

Державна прикордонна служба України, її органи, посадові особи і працівники не мають повноважень здійснювати процесуальні дії та направляти доручення у рамках кримінальних проваджень.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції вірно встановив, що доручення № 23/3 від 28.02.2018 Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України складено та направлено до Київської митниці ДФС не особою, що має відповідну компетенцію (слідчим, керівником органу досудового розслідування, прокурором, слідчим суддею, судом), не у рамках кримінального провадження та у зв'язку з причиною, що не передбачена пунктом 14 Вичерпного переліку підстав, за наявності яких може проводитись огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення органами доходів і зборів України, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 467 від 23.05.2012.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що доручення № 23/3 від 28.02.2018 не було правомірною підставою для проведення огляду майна позивача, а працівники Київської митниці ДФС не мали права 28.02.2018 проводити митний огляд позивача ручної поклажі на підставі даного доручення, що вказує на протиправність таких дій працівників Київської митниці ДФС, а тому вимога щодо визнання дій працівників Київської митниці Державної фіскальної служби, які полягають у здійсненні 28.02.2018 митного огляду ручної поклажі громадянина України ОСОБА_2, що оформлено актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № 047 від 28.02.2018 підлягає задоволенню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 17.01.2019.