Справа № 804/2535/18
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 804/2535/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року

у справі №804/2535/18

за позовом ОСОБА_1

до Головному управлінню Держпраці у Дніпропетровській області

про скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

05 квітня 2018 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області в якому просив

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області № 54-к від 06.03.2018 року про звільнення ОСОБА_1

- поновити на посаді заступника начальника відділу юридичного забезпечення Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області ОСОБА_1

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що звільнення позивача відбулось безпідставно та з порушенням законодавчо визначеної процедури.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 р. у справі № 804/2535/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про скасування наказу - задоволено.

Судом встановлено, що позивача прийнято до головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на посаду заступника начальника юридичного відділу за результатами конкурсного відбору з випробувальним терміном. По закінченню випробувального строку, проведено аналіз діяльності позивача на посаді та складено висновок про його невідповідність займаній посаді та не проходження випробування. В подальшому позивача звільнено у зв'язку з невідповідністю займаній посаді.

Дослідивши надані відповідачем по справі докази, суд визнав необґрунтованими доводи доповідної записки щодо невідповідності позивача займаній посаді, оскільки доводи щодо того що ОСОБА_1 не виконував претензійну та позовну роботу мали оціночний та суб'єктивний характер, не підтверджений жодними належними доказами.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем не доведено правомірності та обґрунтованості прийняття спірного рішення про звільнення позивача.

Не погодившись з рішенням суду, Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 р. у справі № 804/2535/18, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував та належним чином не дослідив численні доводи відповідача що підтверджують професійну некомпетентність позивача по справі та невідповідність займаній посаді, яка виявилась в грубих порушеннях норм чинного законодавства в процесі здійснення професійної діяльності.

Слід зазначити, що на стадії вирішення питання про відкриття провадження за апеляційною скаргою, Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області , в залежності від того, яка особа очолювала означену організацію, вирішувалося питання про відкликання апеляційної скарги, тим не менш, ухвалою від 22.10.18 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Держпраці в Дніпропетровській області і справа призначена до розгляду в судовому засіданні.

В процесі розгляду справи, відповідач, підтримуючи доводи апеляційної скарги, стосовно особи позивача однозначної позиції не мав, 4.12.18 р. в справу направлено характеристику на заступника начальника відділу юридичного забезпечення Головного управління Держпраці ОСОБА_1 відповідно до якої позивач характеризується виключно позитивно, всі підготовлені ним документи відзначаються достатньою правовою аргументованістю суджень, ОСОБА_1 якісно та своєчасно виконує покладені права та обов'язки і т.і.

В запереченнях на апеляційну скаргу, позивач зазначає, що підстав для її задоволення не має, доводи, зазначенні в ній є необґрунтовані, не підтвердженні доказами, що свідчить про недотримання Головним управлінням вимог ст.ст. 72,76,77 КАСУ.

В судовому засіданні апеляційної інстанції сторонами надані пояснення та заперечення по суті доводів апеляційної скарги, відповідно до яких представник відповідача наполягала на наявності підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги, натомість позивач ОСОБА_1 просив залишити без змін рішення суду.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного:

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що позивач - ОСОБА_1 прийнятий на роботу у Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області на посаду заступника начальника відділу юридичного забезпечення за результатами конкурсного відбору з 04.09.2017р., що підтверджується наказом відповідача №274-к від 23.08.2017р. та 04.09.2017р. позивачу встановлено випробувальний термін строком на 4 місяці.

За період роботи позивача на займаній посаді з 04.09.2017 року по 29.12.2017 року проведено аналіз роботи останнього, як заступника начальника відділу юридичного забезпечення, за результатами якого начальником Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області складено Довідку пpo невідповідність займаній посаді (заступник начальника відділу юридичного забезпечення Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області) державного службовця ОСОБА_1 та непроходження строку випробування

29.12.2017 року позивача попереджено про наступне звільнення, у зв'язку з встановленням роботодавцем за час перебування позивача на випробувальному терміні невідповідності його займаній посаді та непроходження строку випробування.

Наказом від 29.12.2017 року №385-к продовжено строк випробування на 4 дні та наказом від 05.03.2018 № 52-K продовжено строк випробування на 2 дні, у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю позивача в період з 21.12.2017р. по 22.12.2017р. та в період 09.01.2018р. по 03.03.2018р.

06.03.2018 року наказом № 54-к Головного управління, позивача звільнено з посади заступника начальника відділу юридичного забезпечення Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України та припинено державну службу відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», підстава: Довідка про невідповідність займаній посаді (заступника начальника відділу юридичного забезпечення Головного управління) державного службовця ОСОБА_1

Наказ про звільнення ОСОБА_1, та поновлення останнього на посаді став предметом розгляду в Дніпропетровському окружному адміністративному суді.

Суд першої інстанції визнав протиправним та скасував наказ № 54-к від 6 березня 2018 року про звільнення ОСОБА_1, поновив позивача на посаді заступника начальника відділу юридичного забезпечення Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області з 7 березня 2018 року.

Залишаючи без змін судове рішення в даній справі, суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що суб'єкт призначення має право звільнити державного службовця з посади до закінчення строку випробування у разі встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді на підставі пункту 2 частини першої статті 87 цього Закону. Суб'єкт призначення попереджає державного службовця про звільнення у письмовій формі не пізніш як за сім календарних днів із зазначенням підстав невідповідності займаній посаді .

Підставою для прийняття наказу про звільнення ОСОБА_1 з посади, як особи, що не відповідає займаній посаді (заступник начальника відділу юридичного забезпечення Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області) та не проходження строку випробування, стала довідка про невідповідність займаній посаді за підписом Начальника Головного управління ОСОБА_2.

Із вказаної довідки вбачається, що позивачу 04.09.2017 року передана справа № 804/3780/17 для подальшого ведення в суді. В цей же день позивач надав розрахунок штрафних санкцій, однак вказаний розрахунок був невірним, крім того посилання на норми чинного законодавства були некоректними, про що позивачу надані роз'яснення щодо допущених помилок, вказано на необхідність їх виправлення та доопрацювання. Також зазначається про те, що якийсь розрахунок вдалося зробити лише з третьої спроби.

Суд першої інстанції надаючи оцінку цьому факту , зазначив, що 04 вересня 2017 року ОСОБА_1 призначений на посаду, тобто у першій робочий день йому необхідно було зробити розрахунок штрафних санкцій та зробити аналіз кожного договору з урахуванням цивільного та трудового законодавства та письмово надати до суду. А відтак, роз'яснення щодо допущених помилок та наголошення на необхідності їх виправлення та направлення для доопрацювання є робочим процесом, враховуючи те, що позивач тільки приступив до роботи на вказаній посаді.

Доводи апеляційної скарги з цього приводу зводяться до цитування посадової інструкції позивача і зазначено, що заступник начальника відділу повинен знати Конституцію України, закони України, нормативні документи, що стосуються державної служби та діяльності відповідного органу виконавчої влади, укази та розпорядження Президента України , постанови Верховної Ради України, а з урахуванням вищої юридичної освіти , яку має позивач та стаж роботи на інших посадах, які передували його роботі на посаді заступника начальника відділу, не відповідач повинен надавати йому не передбачені Законом роз'яснення, а сам позивач повинен був виконувати свої посадові та нести інші обов'язки, визначені Законом України «Про державну службу», які серед інших містили й обов'язок надавати відповідачу роз'яснення щодо правильного застосування норм законодавства про працю.

Судова колегія, підтримуючи позицію, про те що кожний працівник, тим більше державний службовець з відповідним стажем роботи, повинен сумлінно і на високому професійному рівні виконувати покладені на нього посадові обов'язки, тим не менш вважає, що зазначені вимоги не виключають можливості допущення посадовою особою помилок, чи прорахунків при виконанні такої специфічної роботи, як проведення розрахунку штрафних санкцій. І можливість допущення помилок є прикрим, однак дійсно робочим процесом, при цьому знання чи не знання всього чинного законодавства до цього відношення не має. Тому суд першої інстанції цілком об'єктивно та обґрунтовано надав оцінку інкримінованого позивачу порушення як такого, що знаходиться в форматі робочого процесу.

Судом першої інстанції також не встановлено обставин порушення позивачем надання відповідей на звернення ОСОБА_3., оскільки із відповідей вбачається, що вони наданні у встановлений Законом України «Про звернення громадян» 30-дений строк.

Суд звернув увагу, що відповідач також у довідці посилається на звернення від 01.09.2017року, яке підготувала в.о. начальника відділу юридичного забезпечення Соломка М.Я. , оскільки проект відповідей ОСОБА_1 був не коректний. При цьому суд зауважив, що станом на 01.09.2017 року позивач не був прийнятий на роботу та відповідно не міг готувати таку відповідь.

Висновки відповідача про неналежне виконання претензійної та позовної роботи зроблені на підставі прийнятих судових рішень, однак правова оцінка надана судовими рішеннями діям відповідача, які набрали законної сили, не свідчить про неналежне виконання своїх обовязків під час складання процесуальних документів.

Судом першої інстанції під час розгляду справи допитано ряд осіб - працівників Головного управління Держпраці в Дніпропетровській області, і відповідно до наданих пояснень зроблено висновок, що частина допитаних до позивача, як до керівника служби, претензій не мають.

Допитаний свідок ОСОБА_2 підтвердив обставини, викладені в довідці, яка стала підставою для прийняття оскаржуваного наказу, однак свої пояснення будь -якими фіксованими письмовими зауваженнями, які б адресувалися ОСОБА_1, суду не надав.

І з приводу зазначеного, судова колегія звертає увагу, та погоджується з посиланням суду першої інстанції на ст. 73, 77 КАС України, щодо необхідності доказування саме суб'єктом владних повноважень правомірності своєї позиції.

В апеляційній скарзі відповідав наголошує, що суд не приділив уваги та не досліджував докази, надані Головним управлінням, не взято до уваги усні пояснення представника відповідача, не взяті до уваги документи, які остання намагалась долучити до матеріалів справи під час судового засідання. Надаючи оцінку цим аргументам, колегія суддів зауважує, що процедура долучення до матеріалів справи необхідних доказів, чітко визначена КАСУ і при бажанні та необхідності кожна сторона має можливість скористатись своїм правом і направити відповідні докази, в передбачений законом спосіб.

При цьому, надаючи оцінку тим доказам, що долучені до апеляційної скарги, слід зазначити, що один з них підтверджує, що 06.09.17 р. громадянину ОСОБА_3 підготовлено відповідь ( виконавець Соломка) за підписом заступника начальника Головного управління, інший доказ - це копія заяви по справі № 804/6211/17 за підписом представника Головного управління ОСОБА_1 про перенесення розгляду справи по причині необхідності отримання додаткових документів та перебуванням співпрацівника юридичного відділу Головного управління у відпустці.

Щодо останнього, судова колегія зазначає, що існування подібної заяви взагалі узгоджується з нормами Кодексу адміністративного судочинства України, на які є, до речі, посилання в заяві. Для того, щоб підтвердити неспроможність , чи некомпетентність чи не бажання позивача ОСОБА_1 приймати участь в судовому засіданні, посилання на цю заяву є непереконливим доказом. Чітка інформація про участь працівників юридичного відділу в судових засіданнях, реєстр розподілених справ, в яких приймають участь працівники юридичного відділу, аналіз письмових доручень керівництва Головного управління на участь підлеглих в судових засіданнях могли б бути належним доказом, який би підтверджував доводи апеляційної скарги. В той же час, по матеріалах справи, та у відповідності до протоколів судових засідань в суді першої інстанції при допиті свідків, очевидно підтверджується, що проекти відповідей, позовів , інші документи реєстрацію у відповідних журналах реєстрації не проходили, письмові резолюції щодо виконання позивачем відповідних дій, до матеріалів справи не долучені, що в свою чергу спростовує можливість підтвердити висновок про неналежне ведення претензійної та позовної роботи, не належне забезпечення представлення інтересів Головного управління в судах позивачем ОСОБА_1, з огляду на відсутність відповідних вказівок останньому.

Щодо підготовленої відповіді виконавцем Соломкою М.Я., доданої до апеляційної скарги, знову ж таки при відсутності доказів доручення позивачу виконання зазначеної роботи, лист -відповідь від 06.09.17 р за № 81-1П-10/04 свідчить лише про те, що така відповідь була підготовлена відповідним виконавцем.

Суд погоджується з позицією позивача, викладеною в запереченнях на апеляційну скаргу щодо того, що посилання на невиконання позивачем ОСОБА_1 доручень керівництва Головного управління, чи доручень на ведення справ у судах, підготовки відповідей на звернення громадян, документально, виходячи з матеріалів справи, не підтверджуються.

З огляду на зазначене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції цілком обґрунтовано послався на недоведеність своєї позиції відповідачем і з урахуванням повного та об'єктивного дослідження матеріалів справи, допиту свідків, правомірно дійшов висновку , що відповідачем не надано суду достатньо належних доказів, які б свідчили про правомірність прийнятого наказу та об'єктивне звільнення позивача, як особи, що не пройшла випробувальний термін. При цьому судова колегія зауважує, що не спростовуючи повноважень відповідача на складання довідки про невідповідність займаній посаді заступника начальника відділу юридичного забезпечення Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, оцінка змісту вказаної довідки, як підстави прийнятого наказу про звільнення позивача, надається виключно з огляду на доказовість та підтвердженність викладених в ній фактів.

І з цього приводу, суд зазначає, що в матеріалах справи на 73 аркуші дійсно є підтвердження надання вказівки позивачу ОСОБА_1 на участь у судовому засіданні по справі № 804/6211/17. Однак, крім заяви за підписом ОСОБА_1 по цій справі, що долучена до апеляційної скарги, інші докази порушень позивача, які вказані в довідці, в справі відсутні.

В справі наявна службова записка головного спеціаліста ОСОБА_5 щодо непропорційного розподілу навантаження на працівників відділу, яка сама по собі фактично ніяким чином не підтверджує неспроможність позивача займати посаду заступника юридичного відділу, з огляду на те, що матеріали справи не містять підтвердження саме повноважень ОСОБА_1 здійснювати розподіл навантаження серед працівників відділу. Однак, службова записка стала підставою проведення опитування підлеглих працівників відділу юридичного забезпечення головним спеціалістом з питань протидії корупції Бутильським О.О., в ході якої крім іншого виявлено, що позивач не організовує роботу відділу, не сприяє підвищенню професійного рівня, відсутня організація претензійної та позовної роботи, відсутній контроль її проведення і позивач не слідкує за змінами в нормативно -правових актах. Таким чином заступник начальника відділу юридичного забезпечення не забезпечує виконання завдань, покладених на відділ.

Висновок головного спеціаліста з питань протидії корупції Бутильського О.О , який покладено в основу довідки про невідповідність займаній посаді позивача, є непідтвердженим належними доказами, які не були надані в процесі судового розгляду справи. Суд першої інстанції, приділивши достатньо уваги питанню доказування суб'єктом владних повноважень обґрунтованості прийнятого рішення, справедливо зазначив, що Головним управління Держпраці у Дніпропетровській області не надано достатніх, переконливих доказів, які б свідчили про правомірність прийнятого наказу про звільнення позивача.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції і враховуючи вищевикладене, зважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи, правові позиції сторін, не знаходить підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 р. у справі № 804/2535/18 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 р. у справі № 804/2535/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко