Справа № 1340/3655/18
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/3110/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року у справі №1340/3655/18 (суддя Карп'як О.О., м. Львів) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головного управління Держаної казначейської служби України у Львівській області, про зобов'язання вчинити дії ,-

встановив:

14 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головного управління Держаної казначейської служби України у Львівській області, в якому просив зобов'язати Головне управління ПФУ у Львівській області сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області подання про повернення ОСОБА_1 з державного бюджету помилково сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 15267,47 грн.

Рішенням від 16 жовтня 2018 року, ухваленому в порядку спрощеного позовного провадження, Львівський окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні адміністративного позову повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що при ухваленні рішення суд дійшов помилкового висновку про відсутність порушеного права з посиланням на відсутність серед матеріалів справи його звернення до відповідача та відповіді останнього.

Адже в ухвалі суду про відкриття спрощеного провадження від 15.08.2018 в справі №1340/3655/18 не зазначено про необхідність позивачу надати додаткові документи.

Крім того, суд не позбавлений права з власної ініціативи витребувати необхідні докази.

Апелянт також вказує, що наявний в матеріалах справи відзив Головного управління Пенсійного фонду України від 11.09.2018 33420/08.01-11, в якому останній просить відмовити в задоволенні позову, свідчить про наявність у суду першої інстанції інформації про безпосереднє порушення прав позивача.

З огляду на викладене, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Головне управління Пенсійного фонду України скористалося правом подання відзиву на апеляційну скаргу, в якому заперечує вимоги апеляційної скарги за їх безпідставністю.

Вказує, зокрема, на те, що Пенсійний фонд України та його органи не володіють інформацією щодо прав власності громадян на нерухоме майно, а видача довідок щодо звільнення від сплати збору осіб, які придбавають майно вперше, не належить до його компетенції.

До того ж, позивач добровільно сплатив збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна і управління не вчиняло дій та не приймало рішень щодо зобов'язання позивача сплатити такий збір.

До компетенції органів Пенсійного фонду України не належить питання підтвердження факту придбання особою житла вперше. Отже, наявними у матеріалах справи доказами спростовується твердження апелянта про помилковість сплати коштів.

З огляду на викладене вище, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 311 КАС України, вважає за можливе розглянути скаргу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив та матеріалами справи підтверджується, що 06 серпня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Активні інвестиції», яка діяла від свого імені в інтересах та за рахунок пайового венчурного не диверсифікованого закритого інвестиційного фонду «ГРІНВІЛЬ ХАУС» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу квартири, у відповідності до якого позивач придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

При укладенні даного договору позивачем сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування із операції купівлі - продажу в розмірі 15 267,47 грн згідно з квитанцією № ПН1212 від 06.08.2018.

У позовній заяві позивач вказав, що звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою, в якій просив сформувати подання про повернення ОСОБА_1 збір на обов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 15 267, 47 грн, оскільки придбавав житло вперше, а тому звільнений від сплати такого збору.

Також вказав, що відповіді на день подання позову від відповідача не отримав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, керувався тим, що звернення позивача до суду є передчасним, оскільки жодних підтверджень того, що відповідач не розглянув по суті заяву позивача з наданням обґрунтованої відповіді, позивач не надав. Матеріали справи також не містять доказів того, що подана заява надана відповідачу для розгляду та надання відповіді.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 року № 400/97-ВР із змінами та доповненнями.

Відповідно до абзацу першого пункту 9 статті 1 даного Закону платниками збору на обов'язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Питання сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» врегульовані Порядком сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 року № 1740.

Згідно з пунктом 15-1 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пункт 15-3 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій передбачає, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 3 вересня 2013 року №787 (далі - Порядок № 787).

Пунктом 5 Порядку № 787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року №215 казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

З системного аналізу наведених правових актів суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що із загального правила про обов'язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено винятки для громадян, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Крім того, обґрунтованими є твердження суду першої інстанції про те, що оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на Управління ПФУ покладено обов'язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Поряд з цим, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні адміністративного позову з підстав передчасності звернення позивача до суду та відсутності доказів порушення прав позивача.

Так, у поданому до суду першої інстанції адміністративному позові позивач зазначає про те, що звертався до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою, в якій просив сформувати подання про повернення ОСОБА_1 збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 15 267, 47 грн, хоча серед переліку додатків до позову така заява відсутня.

Відсутнє посилання і на відповідь відповідача, яка б містила відмову у задоволенні такої заяви.

Однак, колегія суддів звертає увагу на відзив Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області, що надійшов до суду першої інстанції 12.09.2018, в якому відповідач заперечує вимоги адміністративно позову та вказує на надану позивачу відповідь про відмову у задоволенні поданої ним заяви.

Відповідно до ч. 4 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставину справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Та суд першої інстанції при вирішенні даного спору не застосував вказані вище норми, зокрема, не витребував у сторін необхідні докази.

Поряд з цим, на час ухвалення рішення судом першої інстанції, існувала відмова відповідача на подану ОСОБА_1 заяву щодо сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, оформлена листом від 16.08.2018 №16264/05-78, яка, на думку позивача, порушувала його права.

Підставою для відмови відповідач вказав відсутність у нього повноважень перевіряти факт придбання особою житла вперше, а також відсутність такої інформації з інших джерел.

Оцінюючи наведені аргументи, колегія суддів зазначає наступне.

Станом на час придбання позивачем нерухомості механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість відсутній.

За відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше, саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб'єкта владних повноважень зобов'язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов'язана сплачувати збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше.

Відсутність можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше, не може ставитися в провину особі, оскільки не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може впливати на порушення прав громадян, які наділені такими правами.

Судом встановлено, що факт придбання позивачем квартири підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 06.08.2018.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності у власності позивача перебуває квартира за адресою: АДРЕСА_1.

Інформація щодо будь-яких інших об'єктів житлової нерухомості у власності позивача відсутня.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що підстави ставити під сумнів твердження позивача про відсутність фактів придбання ним нерухомого майна (жилого приміщення) до укладення договору купівлі-продажу від 06.08.2018, відсутні.

Натомість, відповідач ні у суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не надав доказів придбання позивачем житла не вперше.

З огляду на викладені обставини справи та проаналізовані норми законодавства, колегія суддів вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України безпідставно відмовило ОСОБА_1 у задоволенні заяви про звернення до органів Державної казначейської служби України з поданням про повернення позивачу помилково сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 826/23087/15 та від 20.03.2018 у справі №819/1249/17.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи в апеляційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно доч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, а тому вважає правильним скасувати судове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Керуючись статтями 243, 311, 315, 316, 321, 322 , 325, 329 КАС України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року у справі №1340/3655/18 та прийняте нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонд України у Львівській області звернутися з поданням, передбаченим пунктом 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 09.09.2013 №787, до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про повернення ОСОБА_1 (місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, помилково сплаченого ним у сумі 15 267 (п'ятнадцять тисяч двісті шістдесят сім) гривень 47 коп., при укладенні договору купівлі - продажу квартири від 06.08.2018.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області () на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн 30 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Постанова у повному обсязі складена 21.01.2019.