Справа № 802/1182/18-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1182/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Комар Павло Анатолійович

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

17 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Охрімчук І.Г. Моніча Б.С.

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

апелянта, представників відповідача та 3-ї особи, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в особі в.о. керівника секретаріату Уповноваженого Верховної Ради з прав людини Левшун Людмили Валеріївни, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії в частині стягнення з ОСОБА_2 704,80 грн. судового збору -,

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_2 до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в особі в.о. керівника секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Левшун Людмили Валеріївни, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на звернення від 13.11.2017 зі скаргою щодо неналежного розгляду звернення від 12.10.2017 року, від Головного управління НП у Вінницькій області отримав лист за підписом в.о. керівника секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Левшун Людмили Валеріївни №2/12-К303303.17-2/02-106 від 05.04.2018 року, яким його повідомленого, що питання висвітлені у скарзі не підпадають під дію ЗУ "Про звернення громадян", а тому відсутні підстави стверджувати про порушення посадовими особами поліції вимог зазначеного Закону.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в особі в.о. керівника секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Левшун Людмили Валеріївни, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 704, 80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як по суті спору так і в частині стягнення судового збору, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Національної поліції у Вінницькій області просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зазначає, що питання з яким звернувся позивач до органу поліції стосувалося правовідносин у рамках кримінального провадження, відповідне клопотання підлягало розгляду згідно з Кримінальним процесуальним кодексом України. Отже, розглядати скарги з питань, що стосуються кримінальних проваджень, у порядку, визначеному Законом України "Про звернення громадян" забороняється.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що 13 листопада 2017 року до Уповноваженого надійшла скарга позивача щодо порушення посадовими особами Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області права на звернення.

Під час розгляду зазначеної скарги на підставі пункту 1 частини третьої статті 17 Закону № 776 відповідачем прийнято рішення про відкриття провадження, про що Секретаріат, який, відповідно до підпункту 8 пункту 4 Положення про Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, затвердженого наказом Уповноваженого від 20.06.2012 №4/8-12, здійснює реалізацію відкритих проваджень, повідомив ОСОБА_2 листом від 28.11.2017 №3/12-К303303.17-1/02-191 у строк, установлений статтею 20 Закону №393.

Після перевірки відомостей, викладених у скарзі позивача, яка була здійснена відповідно до пункту 3.6 Порядку, за результатами з'ясування обставин справи ОСОБА_2 надано остаточну відповідь листом Секретаріату від 05.04.2018 №2/12-К303303.17-2/02,307814.18-2/02-106 із відповідними роз'ясненнями згідно з пунктом 6.1 Порядку, чим було завершено провадження, відкрите за скаргою позивача.

Предметом даного позову ОСОБА_2 є бездіяльність відповідача, що полягає у неналежному розгляді його скарги від 13.11.2017 щодо порушення розгляду звернення від 12.10.2017 посадовими особами Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, відповідно до Закону України "Про звернення громадян".

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 первинно звернувся до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області з листом від 21.08.2017 щодо уточнення номера кримінального провадження в поданому клопотанні від 19.08.2018 про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0001957, що випливає з листа Вінницького ВП від 30.09.2-017 №К-2118/200/2017.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, звернення ОСОБА_2 відповідачем розглянуто у відповідності до вимог законодавства.

Розглядаючи питання про законність і обґрунтованість судового рішення, яким в задоволенні позову відмовлено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про звернення громадян" регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Повноваження Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини визначені Законом України від 23.12.1997 року № 776/97-ВР "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини", згідно зі ст.1 якого парламентський контроль за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина та захист прав кожного на території України і в межах її юрисдикції на постійній основі здійснює Уповноважений Верховної Ради України з прав людини (далі - Уповноважений), який у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Приписами ч.ч.1-3 ст.17 вказаного Закону, Уповноважений приймає та розглядає звернення громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах, відповідно до Закону України "Про звернення громадян".

Звернення подаються Уповноваженому в письмовій формі протягом року після виявлення порушення прав і свобод людини і громадянина. За наявності виняткових обставин цей строк може бути продовжений Уповноваженим, але не більше ніж до двох років.

При розгляді звернення Уповноважений:

1) відкриває провадження у справі про порушення прав і свобод людини і громадянина;

2) роз'яснює заходи, що їх має вжити особа, яка подала звернення Уповноваженому;

3) направляє звернення за належністю в орган, до компетенції якого належить розгляд справи, та контролює розгляд цього звернення;

4) відмовляє в розгляді звернення.

Механізм здійснення провадження у справах про порушення прав і свобод людини і громадянина врегульовано Порядком здійснення провадження Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, затвердженого наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 12.08.2013 №18/02-13 (далі - Порядок).

Пунктом 1.1 Порядку передбачено, що провадження Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини це комплекс заходів, які здійснюються з метою парламентського контролю за додержанням конституційних прав і свобод людини, сприяння їх поновленню, запобігання виникненню умов, що створюють можливості порушення прав та свобод людини.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку, підставами відкриття провадження можуть бути відомості про порушення прав і свобод людини і громадянина, які містяться у: а) зверненнях громадян України, іноземців, осіб без громадянства чи їх представників (повноваження яких оформлені у встановленому законодавством порядку); б) повідомленнях підприємств, установ, організацій, в тому числі і громадських; в) зверненнях народних депутатів.

Отже, в разі встановлення порушення прав і свобод людини і громадянина за зверненням цих осіб, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини зобов'язаний відкрити провадження.

Так, 13 листопада 2017 року до Уповноваженого надійшла скарга позивача щодо порушення посадовими особами Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі - Вінницький ВП) права на звернення.

Під час розгляду зазначеної скарги на підставі пункту 1 частини третьої статті 17 Закону № 776 відповідачем прийнято рішення про відкриття провадження, про що Секретаріат, який, відповідно до підпункту 8 пункту 4 Положення про Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, затвердженого наказом Уповноваженого від 20.06.2012 №4/8-12, здійснює реалізацію відкритих проваджень, повідомив ОСОБА_2 листом від 28.11.2017 № 3/12-К303303.17-1/02-191 у строк, установлений статтею 20 Закону № 393.

Після перевірки відомостей, викладених у скарзі позивача, яка була здійснена відповідно до пункту 3.6 Порядку, за результатами з'ясування обставин справи ОСОБА_2 надано остаточну відповідь листом Секретаріату від 05.04.2018 № 2/12-К303303.17-2/02,307814.18-2/02-106 із відповідними роз'ясненнями згідно з пунктом 6.1 Порядку, чим було завершено провадження, відкрите за скаргою позивача.

Предметом даного позову ОСОБА_2 є бездіяльність відповідача, що полягає у неналежному розгляді його скарги від 13.11.2017 щодо порушення розгляду звернення від 12.10.2017 посадовими особами Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, відповідно до Закону України "Про звернення громадян".

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 первинно звернувся до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області з листом від 21.08.2017 щодо уточнення номера кримінального провадження в поданому клопотанні від 19.08.2018 про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0001957, що випливає з листа Вінницького ВП від 30.09.2-017 №К-2118/200/2017 та підтверджується витребуваними судом названими документами.

Оскільки питання, із яким позивач звернувся до органу поліції, стосувалося правовідносин у рамках кримінального провадження, відповідне клопотання підлягало розгляду згідно з Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - Кодекс).

Відповідно до статті 12 Закону №393, дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, установлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», Кодексом адміністративного судочинства України, законами України «Про засади запобігання і протидії корупції», «Про виконавче провадження».

Згідно статті 220 Кримінального процесуального кодексу України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов'язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, у в разі неможливості вручення з об'єктивних причин - надсилається їй.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що розглядати скарги з питань, що стосуються кримінальних проваджень, у порядку, визначеному Законом №393 забороняється. Такі скарги розглядаються згідно положень Кримінального процесуального кодексу України.

Отже, скарги, які виникають у рамках досудового розслідування, мають бути розглянуті за правилами Кодексу, а тому скарга позивача від 12.10.2017, скерована до Вінницького ВП, підлягала до розгляду згідно з нормами Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що звернення позивача розглянуто відповідачем у відповідності до вимог чинного законодавства, а також правових підстав для вжиття додаткових заходів реагування за скаргою позивача від 13.11.2017, зокрема й підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення - не було.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду по суті розглянутого спору є законним і зміні або скасуванню, в зазначеній частині, не підлягає.

Але, на думку колегії суддів, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України судового збору в розмірі 704,80 грн., який повинен би він сплатити при зверненні з позовною заявою та сплату якого ОСОБА_2 судом відстрочено до ухвалення рішення у справі, підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно ч.2 ст.8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може зменшити розмір судового збору чи звільнити від його сплати.

Так при звернення як до суду першої інстанції так і апеляційного суду ОСОБА_2 звертався з клопотаннями про звільнення його від сплати судового збору, посилаючись на тяжкий майновий стан. На обгрунтування зазначених обставин, ОСОБА_2 до заявленого клопотання надані в якості додатків відповідні документи: акт обстеження житлових умов; довідка МР ЛЦЗ; медична довідка №203 та довідка-відомості з ДФС (а.с.12-18).

Колегія суддів погоджується з підставністю заявленого клопотання, чого не було враховано судом першої інстанції, та вважає за можливе задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_2 в зазначеній частині, задовольнити його клопотання та звільнити від сплати судового збору при зверненні до суду, скасував в цій частині судове рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в особі в.о. керівника секретаріату Уповноваженого Верховної Ради з прав людини Левшун Людмили Валеріївни, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії в частині стягнення з ОСОБА_2 704,80 грн. судового збору - скасувати.

Прийняти в цій частині нове рішення яким звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 22 січня 2019 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Охрімчук І.Г. Моніч Б.С.