Справа № 540/2223/18
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

16 січня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/2223/18

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицький О.І.,

суддів Семенюк Г.В. , Потапчук В.О. ,, розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2018 р. по справі № 540/2223/18 позивач ОСОБА_2 відповідач Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 3-ті особи Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК", Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2018 р. у задоволенні позову відмовлено.

На зазначене рішення суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2018 р. зазначена апеляційна скарга була залишена без руху у зв`язку з тим, що по справі не сплачено судовий збір (державне мито) за подачу апеляційної скарги.

До суду надійшло клопотання про звільнення від сплати судового збору.

В клопотанні апелянт посилається на відсутність коштів для сплати судового збору.

Надаючи оцінку вказаному клопотанню слід виходити з наступного.

Судовий збір, як складова частина судових витрат, виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функцію. Компенсаційна функція полягає у відшкодуванні коштів, витрачених державою на здійснення правосуддя, а також коштів, витрачених особами, що звертаються до суду або вчиняють певні процесуальні дії. Превентивна функція полягає в попередженні необґрунтованих звернень до судів, у забезпеченні виконання юридично зацікавленими в результаті справи особами своїх процесуальних обов'язків. Соціальна функція проявляється в тому, що судові витрати покликані забезпечити фактичну доступність до правосуддя.

Якщо компенсаційна функція судового збору лежить за межами судового процесу, то від виконання превентивної та соціальної функції судового збору безпосередньо залежить виникнення та розвиток судового процесу.

Європейський суд з прав людини у рішенні по "Справа "Креуз проти Польщі" (Case of Kreuz v. Poland)" від 19.06.2001 року окремо наголосив, що "характеристики судового провадження, як справедливість, відкритість та невідкладність, насправді не мають жодної цінності, якщо таке провадження передусім не порушено. І в цивільних справах навряд чи можна уявити верховенство права без можливості мати доступ до суду".

"Право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов'язків", пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли Договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за Судом.

Проте Європейський суд з прав людини вважає, що положення пункту 1 статті 6 про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення Європейського суду з прав людини "Справа Ейрі" від 09.10.1979 року).

Конституційний Суд України у рішенні "У справі за конституційним зверненням асоціації "Дім авторів музики в Україні" щодо офіційного тлумачення положень пункту 7 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" у взаємозв'язку з положеннями пункту "г" частини першої статті 49 Закону України "Про авторське право і суміжні права"" № 12-рп/2013 від 28.11.2013 року, вказав - гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14 травня 1981 року N R (81) 7: "В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).

Таким чином, "право на суд" не є абсолютним. Право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави та з боку держави може бути піддане обмеженням, зокрема шляхом встановлення помірного судового збору. Вимога про помірність судового збору означає, перш за все, те, що майнове становище не має бути перепоною доступу до суду, у випадках, коли судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, закон має встановлювати можливості щодо скорочення або скасування судових витрат.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Згідно частини 2 статті 8 Закону України "Про судовий збір" суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Як вбачається з наведеної норми, єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення сторони від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони.

Саме з цих підстав підлягає встановленню термін "майновий стан".

Відповідно до статті 190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

З зазначених норм можна зробити висновок, що під поняттям "майновий стан" розуміється сукупність належних особі майнових прав та обов'язків.

В контексті відстрочення, розстрочення або звільнення сплати судового збору слід зазначити, що майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов'язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Аналіз такого врегулювання та судової практики дає підстави зробити висновок про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Вказані обставини є важливими чинниками при визначенні того, скористалася ця особа своїм правом доступу до суду чи ні та чи мала "розгляд судом".

Враховуючи, що відстрочення, розстрочення або звільнення сплати судового збору допускається у виняткових випадках і залежно від обставин справи, обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на цю особу. Доказами рівня майнового стану фізичної або юридичної особи можуть бути наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо.

Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Окремий доказ, сам по собі, не свідчить про майновий стан. Зокрема, довідка про заробітну плату Херсонської обласної лікарні "ХОСПІС" не може вважатись належним доказом того, що майновий стан апелянта перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, оскільки останні відомості стосовно його доходу стосуються грудня 2017 року, в той час коли спірне питання щодо сплати судового збору вирішується судом у січні 2019 року.

Крім того з матеріалів справи, а саме з довіреності вбачається, що апелянту надається юридична допомога щодо захисту її інтересів. За дану допомогу клієнт зазвичай надає адвокату плату за домовленістю.

Також при вирішенні клопотання про звільнення від сплати судового збору слід враховувати категорію адміністративної справи.

Так, наприклад оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг має на меті одержання вказаних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування.

Позаяк, предметом вказаного позову є оскарження дій та рішення відділу державної виконавчої служби щодо відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Варто зазначити, що укладення кредитних договорів носить добровільний характер з одночасним усвідомленням особами ризиків зберігання фінансів та оцінкою можливих наслідків набуття додаткових фінансових зобов'язань.

Крім того у клопотанні про звільнення від сплати судового збору зазначено, що правова позиція щодо звільнення учасника справи від сплати судового збору в апеляційній та касаційній інстанціях, що переглядають рішення суду першої інстанції, у якому такий учасник був звільнений від сплати судового збору, сформована у рішенні Великої палати Верховного Суду за результатами касаційного розгляду справи № 761/24881/16-ц (провадження № 14-57цс18).

Проте, у вищезазначеному рішенні Великої палати Верховний Суд дійшов висновку, що порушені права можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред'явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права (ст. 22 «Про захист прав споживачів», ст. 1 ЦПК України у редакції на час постановлення оскарженої ухвали, ст. 2 ЦПК України у редакції на час розгляду справи Верховним Судом).

Водночас, в даному випадку мова йде не про цивільний процес, а про адміністративний та не застосовуються норми Закону України «Про захист прав споживачів» та ЦПК України.

До того ж слід звернути увгу, що у разі оскарження дій та рішення відділу державної виконавчої служби щодо відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором у цивільній справі, ураховуючи, що провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід'ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі (цивільній), в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, - необхідність сплати судового збору була б відсутня.

Проте в даному випадку позивач оскаржив дії та рішення відділу державної виконавчої служби в порядку адміністративного судочинства як фізична особа, а не сторона виконавчого провадження (боржник), що виключає у даному випадку визначення провадження з виконання судових рішень як завершальної стадії судового провадження.

Із врахуванням викладеного, у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору слід відмовити.

Згідно поштового повідомлення ОСОБА_2 отримала копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху 21 грудня 2018 р.

Згідно з ч. 4 ст.169 та ч.2 ст.298 КАС України апеляційна скарга повертається особі, що її подала якщо цією особою не усунуто недоліків, залишеної без руху апеляційної скарги.

ОСОБА_2 не виконала вимоги ухвали П'ятого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2018 р., а тому є підстави для повернення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 169, 298 КАС України -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2018 р. повернути скаржнику.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі касаційної скарги, у відповідності до чинного законодавства.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: В.О. Потапчук

Суддя: Г.В. Семенюк