Справа № 826/12322/17
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Файдюка В.В. Чаку Є.В. Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об"єднання Азот" до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа - Державна фіскальна служба України про скасування наказу в частині, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Сєвєродонецьке об"єднання Азот" звернувся до суду з позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа - Державна фіскальна служба України, в якому просив скасувати наказ від 13.05.2017 р. №692 в частині.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю. Скасовано наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.05.2017 р. № 692 "Про застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності - до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України" в частині застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності на території України до Приватного акціонерного товариства "СЄВЄРОДОНЕЦЬКЕ ОБЄДНАННЯ АЗОТ" (), зазначеного в пункті 12 Додатку до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.05.2017 № 692 "Про застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності - до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України".

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Міністерство економічного розвитку і торгівлі України звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що єдиною підставою для застосування Мінекономрозвитку дії спеціальної санкції у вигляді індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності до суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності є подання ініціатора. Суд першої інстанції не надав оцінку поданню ДФС, яке містило всі необхідні реквізити та є єдиною підставою, передбаченою Законом для застосування дії спеціальної санкції. Мінекономрозвитку, як центральний орган виконавчої влади з економічної політики не має підстав для не розгляду чи відхилення такого подання.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Приватним акціонерним товариством "СЄВЄРОДОНЕЦЬКЕ ОБЄДНАННЯ АЗОТ" та Компанією "OSTCHEM VENTURES LIMITED" укладено договір управління майном від 17.05.2013 р. за реєстр. № 767, предметом якого є отримання Компанією "OSTCHEM VENTURES LIMITED" від Приватного акціонерного товариства "СЄВЄРОДОНЕЦЬКЕ ОБЄДНАННЯ АЗОТ" послуг з управління майном, щодо якого останньому надано право довірчої власності, а саме, право володіння, користування та розпорядження майном.

Державною фіскальною службою України направлено до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України лист від 24.03.2017 р. № 4701/5/99-99-14-06-16 "Про застосування спеціальних санкцій", яким, відповідно до спільної постанови Кабінету Міністрів України та Національного банку України від 26.12.1995 р. № 1044 „Про заходи щодо забезпечення контролю за зовнішньоекономічною діяльністю та валютного контролю" запропоновано застосувати спеціальні санкції згідно зі статтею 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» до 68 українських суб'єктів господарської діяльності, у яких за результатами проведених перевірок встановлено наявність простроченої дебіторської заборгованості за здійсненими зовнішньоекономічними операціями, та 93 іноземних суб'єктів господарської діяльності.

До переліку відповідних суб'єктів господарської діяльності включено, зокрема, Приватне акціонерне товариство "СЄВЄРОДОНЕЦЬКЕ ОБЄДНАННЯ АЗОТ", у зв'язку з наявністю простроченої дебіторської заборгованості у розмірі 55,40 тис. грн. за договором управління майном від 17.05.2013 року укладеним з Компанією "OSTCHEM VENTURES LIMITED", а саме, за період з 01.05.2015 року по 30.06.2016 року нерезиденту надано послуги з управління майном на загальну суму 70,56 тис. дол. США про що належним чином оформлено акти приймання - передачі послуг, водночас станом на 01.07.2016 року валютна виручка за надані послуг не надійшла.

13.05.2017 року Міністерством економічного розвитку і торгівлі України видано наказ № 692 "Про застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності - до суб'єктів господарської діяльності", яким наказано за порушення пов'язаних із Законом України "Про зовнішньоекономічну діяльність" законів України, що встановлюють порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті, а саме статей 1 і 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" у 40-денний строк з дня набрання чинності наказом застосувати спеціальну санкцію - індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності на території України - до суб'єктів господарської діяльності, зазначених у додатку до цього наказу.

Вказаним наказом, зокрема, застосовано спеціальну санкцію - індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності на території України до суб'єкта господарської діяльності - Приватного акціонерного товариства "СЄВЄРОДОНЕЦЬКЕ ОБЄДНАННЯ АЗОТ" - пункт 12 додатку "Перелік суб'єктів господарської діяльності, до яких застосовано спеціальну санкцію - індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності".

Крім цього, судом першої інстанції встановлено, що підпунктом 2 пункту 2 розділу І Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо усунення адміністративних бар'єрів для експорту послуг" від 03.11.2016 р, № 1724-VIII, статтю 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" після частини першої доповнити двома новими частинами такого змісту: "Вимоги частини першої цієї статті не поширюються на експорт послуг (крім транспортних і страхових), прав інтелектуальної власності, авторських та суміжних прав.

Банки мають право вимагати від резидентів перекладу на українську мову складених іноземною мовою документів, у тому числі рахунка (інвойсу), крім викладених англійською мовою, а також викладених іноземною мовою з одночасним викладенням українською (англійською) мовою".

Зазначений закон опубліковано 02.12.2016 в газеті "Голос України" №230 за 2016 рік та він набув чинності 03.12.2016 року.

Також, з матеріалів справи вбачається, що Приватним акціонерним товариством "СЄВЄРОДОНЕЦЬКЕ ОБЄДНАННЯ АЗОТ" подано до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України листи від 02.06.2017 р. № 01/ПП-95, від 12.07.2017 р. № 01/ПП-129 та клопотання про скасування дії спеціальної санкції від 19.06.2017 р. №01/ПП-105, в яких викладено прохання скасувати дію спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності ПРАТ ЄВЄРОДОНЕЦЬКЕ ОБЄДНАННЯ АЗОТ", застосованої, відповідно до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.05.2017 р. №692, у взаємовідносинах з Компанією "OSTCHEM VENTURES LIMITED".

За результатами розгляду вказаних листів та клопотання про скасування дії спеціальної санкції, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України повідомило Приватне акціонерне товариство "СЄВЄРОДОНЕЦЬКЕ ОБЄДНАННЯ АЗОТ" листами від 26.06.2017 р. № 4102-13/21305-07, від 31.07.2017 р. № 4102-13/26294-07 про те, що для розгляду питання про тимчасове зупинення дії спеціальної санкції Підприємству необхідно надати до Мінекономрозвитку України належним чином завірені копії матеріалів про вжиті підприємством заходи щодо стягнення заборгованостей станом на поточну дату та довідки з усіх обслуговуючих банків (оригінали) про відсутність порушень законодавчо встановлених термінів розрахунків за експортно-імпортними операціями.

Позивач не погоджуючись з наказом від 13.05.2017 р. №692 в частині застосованої до нього спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності на території України, звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» №959-XII (далі - Закон), зовнішньоекономічна діяльність - це діяльність суб'єктів господарської діяльності України та іноземних суб'єктів господарської діяльності, побудована на взаємовідносинах між ними, що має місце як на території України, так і за її межами.

Зовнішньоекономічний договір (контракт) - це матеріально оформлена угода двох або більше суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов'язків у зовнішньоекономічній діяльності.

Відповідно до статті 2 цього Закону, суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності в Україні є юридичні особи, зареєстровані як такі в Україні і які мають постійне місцезнаходження на території України (підприємства, організації та об'єднання всіх видів, включаючи акціонерні та інші види господарських товариств, асоціації, спілки, концерни, консорціуми, торговельні доми, посередницькі та консультаційні фірми, кооперативи, кредитно-фінансові установи, міжнародні об'єднання, організації та інші), в тому числі юридичні особи, майно та/або капітал яких є повністю у власності іноземних суб'єктів господарської діяльності.

До видів зовнішньоекономічної діяльності, які здійснюють в Україні суб'єкти цієї діяльності, належать, зокрема, експорт та імпорт товарів, капіталів та робочої сили; надання суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності України послуг іноземним суб'єктам господарської діяльності, в тому числі: виробничих, транспортно-експедиційних, страхових, консультаційних, маркетингових, експортних, посередницьких, брокерських, агентських, консигнаційних, управлінських, облікових, аудиторських, юридичних, туристських та інших, що прямо і виключно не заборонені законами України; надання вищезазначених послуг іноземними суб'єктами господарської діяльності суб'єктам зовнішньоекономічної діяльності України (стаття 4 Закону № 959-XII).

Частиною першою статті 6 Закону № 959-XII визначено, що суб'єкти, які є сторонами зовнішньоекономічного договору (контракту), мають бути здатними до укладання договору (контракту) відповідно до цього та інших законів України та/або закону місця укладання договору (контракту). Зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності при складанні тексту зовнішньоекономічного договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі цим та іншими законами України.

Стаття 37 Закону № 959-XII містить перелік спеціальних санкцій, які можуть застосовуватися до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб'єктів господарської діяльності за порушення цього або пов'язаних з ним законів України.

Зокрема, це - застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб'єктів господарської діяльності індивідуального режиму ліцензування у випадках порушення такими суб'єктами цього Закону та/або пов'язаних з ним законів України, що встановлюють певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій (абзац четвертий частини першої статті 37 Закону № 959-XII) - тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності у випадках порушення цього Закону або пов'язаних з ним законів України, проведення дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки (абзац четвертий частини першої статті 37 Закону № 959-XII).

Відповідно до частини другої цієї ж статті Закону № 959-XII, вказані санкції застосовуються центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики за поданням органів державної податкової та контрольно-ревізійної служб, митних, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету України, національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та Національного банку України або за рішенням суду. Санкції, зазначені у цій статті, можуть бути застосовані до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб'єктів господарської діяльності протягом трьох років з дня виявлення порушення законодавства.

Подання щодо застосування санкцій повинно містити такі дані: найменування та реквізити суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності (для іноземних суб'єктів господарювання - мовою країни їхнього місцезнаходження), відомості про зміст порушення з посиланням на конкретні положення законодавства України, вид спеціальної санкції, яку пропонується застосувати, найменування та реквізити контрагента, при виконанні контракту з яким порушено законодавство, іншу доцільну інформацію (частина третя статті 37 Закону № 959-XII).

За правилами частин п'ятої та шостої статті 37 Закону № 959-XII, індивідуальний режим ліцензування діє до моменту усунення порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання цього Закону та/або пов'язаних з ним законів України та скасовується центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики.

Тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності діє до моменту усунення порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання цього Закону та/або пов'язаних з ним законів України, але не більше трьох місяців з дати винесення відповідного рішення центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики. Після тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності або іноземні суб'єкти господарської діяльності переводяться центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики на індивідуальний режим ліцензування.

Відповідно до пункту 4.2 Положення про порядок застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних суб'єктів господарської діяльності спеціальних санкцій, передбачених статтею 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», затвердженого наказом Міністерства економіки України від 17.04.2000 року №52 (далі - Положення №52), подання щодо застосування спеціальних санкцій до суб'єктів ЗЕД повинні містити таку інформацію: найменування та реквізити суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності (для іноземних суб'єктів господарювання мовою країни їхнього місцезнаходження), найменування та реквізити контрагента, при виконанні контракту з яким порушено законодавство; відомості про зміст порушення з посиланням на конкретні положення законодавства України, іншу доцільну інформацію.

Також, у поданні повинна міститись пропозиція щодо виду санкції, яку пропонується застосувати.

Процедура підготовки Державною податковою адміністрацією подання про застосування (скасування, зміну виду, тимчасового зупинення дії) спеціальних санкцій до Міністерства економіки України, розгляду цих подань Мінекономіки та передачі ним наказів про застосування (скасування, зміну виду, тимчасового зупинення дії) спеціальних санкцій до Державної податкової адміністрації визначена Порядком взаємодії Міністерства економіки України та Державної податкової адміністрації України з питань застосування спеціальних санкцій, затверджений на виконання вимог статті 37 Закону № 959-XII наказом ДПА України та Міністерства економіки України від 09 листопада 2006 року № 340/672.

Вказаний Порядок містить аналогічні положення щодо форми та змісту подання щодо застосування спеціальних санкцій до суб'єктів ЗЕД, визначеного Положенням про застосування спеціальних санкцій.

Відповідно до пункту 4.8 Положення про застосування спеціальних санкцій про застосування санкцій, передбачених статтею 37 Закону № 959-XII, видається наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, у якому вказуються норми чинного законодавства, які було порушено, матеріали, на підставі яких видано наказ, реквізити суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, до яких застосовані санкції, та вид санкції, дата, з якої санкція починає діяти.

Відповідні накази Міністерства економічного розвитку і торгівлі України видаються у разі скасування, зміни виду, тимчасового зупинення дії санкцій, застосованих до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що підставою для застосування спеціальних санкцій до суб'єкта ЗЕД є внесення уповноваженим органом до центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики обґрунтованого подання за формою та змістом, яке відповідає положенням частини третьої статті 37 Закону № 959-XII та прийнятим на виконання неї підзаконних нормативно-правових актів.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття оскаржуваного наказу відповідача від 13.05.2017 року № 692 "Про застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності - до суб'єктів господарської діяльності" був лист Державної фіскальної служби України від 24.03.2017 р. № 4701/5/99-99-14-06-16 "Про застосування спеціальних санкцій", яким запропоновано застосувати спеціальні санкції, згідно зі статтею 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» до 68 українських суб'єктів господарської діяльності, у яких за результатами проведених перевірок встановлено наявність простроченої дебіторської заборгованості за здійсненими зовнішньоекономічними операціями та 93 іноземних суб'єктів господарської діяльності.

До переліку відповідних суб'єктів господарської діяльності включено, зокрема, Приватне акціонерне товариство "СЄВЄРОДОНЕЦЬКЕ ОБЄДНАННЯ АЗОТ", у зв'язку з наявністю простроченої дебіторської заборгованості у розмірі 55,40 тис. грн. за договором управління майном від 17.05.2013 року укладеним з Компанією "OSTCHEM VENTURES LIMITED".

Так, з матеріалів справи вбачається, що предметом договору управління майном від 17.05.2013 за реєстр. № 767 укладеного між позивачем та Компанією "OSTCHEM VENTURES LIMITED" є отримання Компанією "OSTCHEM VENTURES LIMITED" від позивача за плату послуг з управління майном, щодо якого останньому надано право довірчої власності, а саме, право володіння, користування та розпорядження майном.

Вказаний договір управління майном від 17.05.2013 р. за реєстр. №767 укладений між позивачем та Компанією "OSTCHEM VENTURES LIMITED" є різновидом договору про надання послуг.

Частиною першою статті 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" (в редакції чинній до 03.12.2016), у зв'язку з порушення вимог якої до позивача було застосовано спеціальну санкцію - індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності, встановлено, що виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Разом з тим, підпунктом 2 пункту 2 розділу І Закону України від 03.11.2016, № 1724-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо усунення адміністративних бар'єрів для експорту послуг" статтю 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" після частини першої доповнити двома новими частинами такого змісту: "Вимоги частини першої цієї статті не поширюються на експорт послуг (крім транспортних і страхових), прав інтелектуальної власності, авторських та суміжних прав.

Банки мають право вимагати від резидентів перекладу на українську мову складених іноземною мовою документів, у тому числі рахунка (інвойсу), крім викладених англійською мовою, а також викладених іноземною мовою з одночасним викладенням українською (англійською) мовою".

Зазначений закон опубліковано 02.12.2016 р. в газеті "Голос України" №230 за 2016 рік та він набув чинності 03.12.2016 року, який вводиться в дію з 03.01.2017 року.

Пунктом 1 розділу ІІ Закону України від 03.11.2016 р., № 1724-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо усунення адміністративних бар'єрів для експорту послуг" встановлено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через місяць з дня набрання ним чинності.

Отдже, відповідно до вказаних норм, з 03.01.2017 р. дія частини першої статті 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" не поширювалась, зокрема, на експорт послуг (крім транспортних і страхових).

Таким чином, з 03.01.2017 року порядок здійснення розрахунків між позивачем та Компанією "OSTCHEM VENTURES LIMITED" за договором управління майном від 17.05.2013 р. за реєстр. № 767 не регламентувався вимогами частини першої статті 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

Натомість, як зазначалося, листом Державної фіскальної служби України від 24.03.2017 р. № 4701/5/99-99-14-06-16 "Про застосування спеціальних санкцій", запропоновано застосувати спеціальні санкції, згідно зі статтею 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», зокрема, до Приватного акціонерного товариства "СЄВЄРОДОНЕЦЬКЕ ОБЄДНАННЯ АЗОТ", у зв'язку з наявністю простроченої дебіторської заборгованості у розмірі 55,40 тис. грн. за договором управління майном від 17.05.2013 року укладеним з Компанією "OSTCHEM VENTURES LIMITED".

Таким чином, на момент складання вказаного листа Державною фіскальною службою України, позивач не був суб'єктом перевірки, оскільки відсутні законодавчо встановлені вимоги щодо здійснення контролю за операціями експорту послуг після 03.01.2017 р.

Також, з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача з листами від 02.06.2017 р. № 01/ПП-95, від 12.07.2017 р. №01/ПП-129 та клопотанням про скасування дії спеціальної санкції від 19.06.2017 р. № 01/ПП-105, в яких було викладено прохання скасувати дію спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності ПРАТ ЄВЄРОДОНЕЦЬКЕ ОБЄДНАННЯ АЗОТ", застосованої, відповідно до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.05.2017 р. №692 у взаємовідносинах з Компанією "OSTCHEM VENTURES LIMITED". До зазначених листів та клопотання позивачем було додано листи АБ "КЛІРИНГОВИЙДІМ" від 19.06.2017 р. № 06-11/100 та від 10.07.2017 р. № 06-11/118, якими останній повідомляв про те, що банком прийняте рішення про зняття з контролю всіх незавершених операцій з експорту послуг, в тому числі, всіх незавершених операцій за договором управління майна, укладеним 17.05.2013 р. позивачем та компанією «OSTCHEM VENTURES LIMITED», в зв'язку із відсутністю законодавчо встановлених вимог щодо здійснення контролю за такими операціями після 03.01.2017 р.

Разом з тим, відповідачем не було надано належної оцінки наявності підстав для скасування застосованої до позивача наказом від 13.05.2017 р. №692 спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", за порушення цього або пов'язаних з ним законів України до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб'єктів господарської діяльності можуть бути застосовані такі спеціальні санкції: накладення штрафів у випадках несвоєчасного виконання або невиконання суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності та іноземними суб'єктами господарської діяльності своїх обов'язків згідно з цим або пов'язаних з ним законів України. Розмір таких штрафів визначається відповідними положеннями законів України та/або рішеннями судових органів України; застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб'єктів господарської діяльності індивідуального режиму ліцензування у випадках порушення такими суб'єктами цього Закону та/або пов'язаних з ним законів України, що встановлюють певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій; тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності у випадках порушення цього Закону або пов'язаних з ним законів України, проведення дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про скасування спірного наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.05.2017 р. № 692 "Про застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності - до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України" в частині застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності на території України до Приватного акціонерного товариства "СЄВЄРОДОНЕЦЬКЕ ОБЄДНАННЯ АЗОТ" (), зазначеного в пункті 12 Додатку до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.05.2017 № 692 "Про застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності - до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України", оскільки з 03.01.2017 року вказане підприємство не було суб'єктом перевірки, а тому до нього безпідставно застосовано вказану спеціальну санкцію.

Решта доводів та заперечень апелянта - висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об"єднання Азот" та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250,315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Файдюк В.В. Чаку Є.В.

Повний текст постанови виготовлено 21.01.2019 року.