Справа № 826/15619/18
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Кузьменка В.В.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно до ч. 1 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта банк " Кадиров В.В., Національного банку України визнання протиправною бездіяльність, зобов'язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2018 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та направити справу на продовження розгляду.

Заслухавши сторін, які прибули у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.10.2018 року залишено позовну заяву ОСОБА_3 без руху та зобов'язано останнього надати суду докази на підтвердження обставин пропуску строку на звернення до суду.

22.10.2018 року через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви.

З вказаної заяви вбачається, що позивач ознайомившись із відповіддю Громадської організацію «Асоціація інвалідів «Прометей» № 2/08 від 02.08.2018 року дізнався, що відповіді викладені, в його листі знайшли своє відображення в газетах від 03.08.2015, 17.03.2015, 20.03.2015. Після ознайомлення зі змістом вказаних газет, позивач дізнався про порушення свого права, у зв'язку з чим, просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо ненадання відповіді на його звернення від 28.07.2015, 13.06.2016 та 26.09.2017, а також притягнути до відповідальності за прийняття неправомірних рішень щодо звернення позивача від 03.12.2014 та 18.01.2015.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовну заяву позивачем подано після закінчення строку, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, а із поданої заяви про усунення недоліків позовної заяви не вбачається підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, а тому позовна заява підлягає поверненню.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з такою позицією суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Згідно із ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Початок перебігу строку звернення до адміністративного суду законодавець пов'язує з днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як зазначено судом першої інстанції, газети від 03.08.2015, 17.03.2015 та 20.03.2015 не місять відповіді на звернення позивача від 28.07.2015, 13.06.2016, 26.09.2017, а відтак посилання останнього на вказані докази, як підстави поважності пропуску строку не доводять обставин на які посилається позивач.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, позивач був обізнаний, що відповіді на його звернення не були йому надані в установлений Законом України «Про звернення громадян» у 2017 році, причин, які б спростували протилежне не надав.

Таким чином, судом першої інстанції не встановлено переконливих фактичних обставин, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення позивача до суду за захистом своїх прав, як це передбачено нормами адміністративного судочинства.

Пунктом 45 рішення Європейського суду з прав людини «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов'язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Строки мають суттєве значення в правовому регулюванні суспільних відносин. З ними пов'язані початок і закінчення дії правової норми матеріального права, вони вказують на своєчасне здійснення прав і обов'язків, визначають момент настання чи припинення виконання будь-якої процесуальної дії. Можливість захисту прав та інтересів у багатьох випадках залежить від дотримання строків, встановлених законом для звернення за захистом прав та інтересів, розглядом і вирішенням адміністративних справ, оскарженням і переглядом постанов, інших актів у адміністративних справах. Зазначені строки дисциплінують суб'єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків тягне чітко визначені юридичні наслідки.

З вищевказаного слідує, що строки на звернення до суду не є абсолютними і можуть бути обмеженими Законом, а причини з якими особа пов'язує поважність причин пропуску на звернення до суду повинні бути об'єктивними, непереборними та обґрунтованими належними доказами.

Проте, поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами справи певних процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Посилання апелянта на поважність причин пропуску строку звернення до суду, у зв'язку з тим, що Національний банк України та ПАТ «Дельта Банк» вводили останнього в оману, не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції, оскільки жодним належним доказом не підтверджені.

Крім того, вказану обставину не можна віднести до ряду поважних причин пропуску строку на звернення до суду, адже позивач усвідомлював, що його інтересам наноситься школа, як зазначає останній в апеляційній скарзі, а тому суд наголошує, що скаржник мав достатній проміжок часу для захисту свого права, яке він вважає порушеним.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_3 позовну заяву подано після закінчення строку, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, а із матеріалів справи не вбачається підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, а тому позовна заява підлягає поверненню.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку, що судом першої інстанції порушень норм процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин по справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки вона не містить обґрунтувань, які могли б бути підставами для скасування ухвали суду першої інстанції.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Керуючись ст.ст. 229, 242, 308, 310, 312, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлено 21.01.2019.