Справа № 826/12014/17
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Кучми А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2018 року (справу розглянуто у письмовому провадженні) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №84566-13 від 29.06.2017,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року позивач, ОСОБА_3, звернулася до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №84566-13 від 29.06.2017.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №84566-13 від 29.06.2017.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідачем, Головним управлінням ДФС у м. Києві подано апеляційну скаргу у якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що автомобіль, що перебуває у власності позивача є об'єктом оподаткування транспортним податком та відповідає вимогам ст..267 ПК України.

У відповідності до ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС від 29 червня 2017 року №84566-13 згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України ОСОБА_3 визначено суму податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2017 року у розмірі 25 000,00 грн.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив та зазначив, що під час розгляду даної справи відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано суду розрахунку середньоринкової вартості належного позивачу легкового автомобіля станом на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Крім того, у Переліку легкових автомобілів, з року випуску яким минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2017 (звітного) року, відсутній такий автомобіль, який відповідає ознакам автомобіля належного позивачу: LAND ROVER RANGE ROVER SPORT, типу загальний легковий універсал-В, 2014 року випуску, об'єм двигуна 2995, тип пального дизель.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Підпунктом 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Підпунктом 267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України визначено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Тобто, власники транспортних засобів віком до 5 років, вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, є платниками транспортного податку.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Відповідно до п.п. 267.3.1 п. 267.3 ст. 267 Податкового кодексу України, базою оподаткування є легковий автомобіль, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 р. № 1801-VIII, станом на 1 січня 2017 року мінімальна заробітна плата встановлена в розмірі 3200,00 грн.

Таким чином, об'єктом оподаткування у 2017 році є легкові автомобілі середньоринкова вартість яких становить понад 1 200 000,00 грн та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно).

Так, згідно п. 267.4 ст. 267 ПК України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до пп. 267.5.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 ст. 267 ПК України закріплено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком визначено Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі Методика), затверджною постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року № 66.

Вказаною Методикою передбачено, що Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (далі Мінекономрозвитку) забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

Згідно п. 2 Методики, середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою С ср = Ц н х (Г / 100), де Ц н - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об'єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року № 403 (далі Порядок).

В силу п. 2 вказаного Порядку № 403, середньоринковою вартістю транспортних засобів є величина, яка визначається статистичними методами і еквівалентна імовірній ціні, за яку може здійснюватися купівля продаж транспортних засобів певної марки та моделі з відповідним строком експлуатації та пробігом на встановлену дату проведення оцінки.

Джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) (п. 3 Методики).

Пунктом 4 Методики визначено, що інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, об'єму циліндрів двигуна, типу пального подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством "Держзовнішінформ" до Мінекономрозвитку.

Відповідно до цієї Методики, Мінекономрозвитку розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального.

Відтак, перелік легкових автомобілів, які є об'єктом оподаткування у 2017 році (з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року), із зазначенням марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального, розміщується на офіційному веб-сайті центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі.

У разі відсутності на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про марку, модель легкового автомобіля, що має ознаки об'єкта оподаткування транспортним податком, Мінекономрозвитку за зверненням ДФС та/або власника зазначеного легкового автомобіля визначає його середньоринкову вартість, доповнює перелік, зазначений в абзаці першому цього пункту, такою інформацією та розміщує її на своєму офіційному веб-сайті (п.13 Методики).

З аналізу наведених положень Податкового кодексу України, Методики та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів вбачається, що для визнання автомобіля об'єктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб до уваги береться, зокрема, середньоринкова вартість такого автомобіля, яка визначається статистичними методами з урахуванням певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу та встановлюється, виключно, Мінекономрозвитку.

Отже, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація про середньоринкову вартість певного автомобіля із врахуванням його марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач та пробігу тощо.

До того ж, здійснення розрахунку середньоринкової вартості автомобіля віднесено до повноважень Мінекономрозвитку, та така інформація може бути надана виключно цим органом.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є власником автомобіля марки LAND ROVER RANGE ROVER SPORT, типу загальний легковий універсал-В, 2014 року випуску, об'ємом двигуна 2995.

Разом з тим, не надано суду розрахунку середньоринкової вартості належного позивачу легкового автомобіля станом на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що у Переліку легкових автомобілів, з року випуску яким минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2017 (звітного) року, відсутній такий автомобіль, який відповідає ознакам автомобіля належного позивачу: LAND ROVER RANGE ROVER SPORT, типу загальний легковий універсал-В, 2014 року випуску, об'єм двигуна 2995, тип пального дизель.

У вказаному Переліку вказано автомобіль LAND ROVER RANGE ROVER SPORT віком до 3 та 4 років, але з об'ємом циліндрів двигуна 3,0.

Доказів звернення ДФС до Мінекономрозвитку щодо визначення вартості автомобіля з ознаками належного позивачу автомобіля - LAND ROVER RANGE ROVER SPORT, типу загальний легковий універсал-В, 2014 року випуску, об'єм двигуна 2995, тип пального дизель, та доповнення відповідного Переліку, відповідачем до суду першої інстанції надано не було.

Щодо долученого Головним управлінням ДФС у м.Києві до апеляційної скарги листа Мінекономрозвитку України від 12.10.2018 року № 3805-05/44618-06, то колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 308 КАС України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Наразі, у матеріалах справи відсутні відомості, що підтверджують факт звернення ДФС у м.Києві до Мінекономрозвитку з метою визначення середньо ринкової вартості автомобіля, який належить на праві власності позивачу, та внесення доповнень до переліку, та якому надано оцінку судом першої інстанції.

Крім того, зі змісту вказаного листа вбачається, середньоринкова вартість автомобіля належного позивачу розрахована за допомогою калькулятора з урахуванням нормативного середньорічного пробігу 27 тис. кілометрів та становить 1 242 172, 50 грн. При цьому, через відсутність у листі Головного управління ДФС у м.Києві даних про фактичний пробіг автомобіля надати конкретну інформацію щодо його середньоринкової вартості немає можливості.

Відтак, відомості щодо середньоринкової вартість автомобіля належного позивачу 1 242 172, 50 грн. не містять однієї з ключових складових для визначення середньоринкової вартості автомобіля - пробігу транспортного засобу, а тому така інформація без врахування пробігу, не може враховуватись для правильного обчислення середньоринкової вартості автомобіля, яка була підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення.

Тому, колегія суддів вважає безпідставним посилання відповідача на лист Мінекономрозвитку України від 12.10.2018 року № 3805-05/44618-06.

Відтак, відповідачем необґрунтовано розрахунок середньоринкової вартості такого автомобіля та не надано докази, що вона становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про протиправність нарахування відповідачем податкових зобов'язань позивачу за оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2018 року - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст підписано 17.01.19.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

А.Ю. Кучма