Справа № 1840/3737/18
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2019-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 січня 2019 р. Справа №1840/3737/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Гелета С.М.,
за участю секретаря судового засідання Мороз Т.М.
позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2
представників відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, про визнання дій, бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити дії, стягнення коштів, -
В судовому засіданні позивач та представник позивача позов та його мотиви підтримали повністю посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві та письмових поясненнях. Зазначали, що у ГУ ДФС у Сумській області були відсутні підстави для складання та вручення позивачу попередження про наступне вивільнення в зв'язку із скороченням штату, враховуючи те, що була відсутня така обставина, а скорочення штату за посадою не відбулося. Також вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачами було порушено порядок поновлення його за рішенням суду, зокрема не було видано наказ про звільнення особи, яка працювала на посаді, на яку позивача поновлено за рішенням суду, чим порушено п. 6 ст. 40 КЗпП України. В судовому засіданні позивач та представник позивача додатково зазначили, що ГУ ДФС в Сумській області не направило до ДФС України відповідного подання щодо звільнення даної особи. Крім того, при поновленні його на посаді за рішенням суду не було здійснено відповідних записів до трудової книжки позивача у відповідності до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення № 58 від 29.07.1993. Записи, що були зроблені ГУ ДФС у Сумській області здійснені невірно. Стосовно позовних вимог щодо стягнення втраченого заробітку, зазначає, що у позивача вимушений прогул продовжувався з 22.01.2018 по 30.08.2018. Рішення суду про поновлення на посаді не було виконано своєчасно, а тому позивач має право на відшкодування втраченого заробітку.
Представники відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позову, посилаючись на заперечення та додаткові пояснення, які приєднанні до матеріалів справи.
Представник ДФС України зазначив, що позивача було поновлено на посаді за рішенням суду, поновлення було здійснено 29.08.2018 після набрання законної сили судовим рішенням та отримання повного тексту постанови апеляційної інстанції 14.08.2018. Зазначав, що записів до трудової книжки ДФС України не здійснює. Стосовно вимог щодо звільнення особи, яка займає посаду першого заступника начальника, що здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції, зазначає, що позивачем вже заявлялися аналогічні вимоги, але судом було відмовлено в їх задоволенні.
Представник ГУ ДФС в Сумській області зазначив, що вимоги позивача щодо визнання дій по врученню попередження протиправними в межах даної справи не можуть бути задоволені, оскільки не порушують жодних прав позивача, а повинні розглядатися в межах справи щодо дослідження судом правомірності звільнення позивача із посади. Стосовно вимог в частині звільнення особи, яка працювала на посаді, на яку позивача поновлено за рішенням суду, зазначав, що такими повноваженнями наділена виключно ДФС України. Відносно записів в трудовій книжці зазначив, що після поновлення позивача на посаді дана інформація була внесена до трудової книжки. Відносно стягнення втраченого заробітку зазначив, що всі кошти було виплачено позивачу по рішенню суду, заборгованість відсутня. Жодних додаткових підстав для нарахування до ГУ ДФС у Сумській області не надходило.
Ухвалою від 05.11.2018 відкрито провадження по даній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 14.11.2018 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення частини позовних вимог без розгляду, провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу закрито. Ухвалою суду від 15.11.2018 залишено без розгляду частину позовних вимог. Ухвалою суду від 27.11.2018 продовжено строк підготовчого провадження, витребувано додаткові документи. Ухвалою суду від 20.12.2018 закрито підготовчого провадження і призначено справу до судового розгляду.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що в провадженні Сумського окружного адміністративного суду перебувала справа №818/858/18 за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Сумській області предметом якої були вимоги позивача про визнання протиправним та скасувати Наказ ДФС України № 105-о від 22.01.2018 про звільнення позивача з посади та податкової міліції; визнання протиправним та скасувати Наказ ГУ ДФС у Сумській області № 51-о від 26.02.2018 про оголошення Наказу ДФС України № 105-о від 22.01.2018; визнання протиправним та скасувати Наказ ДФС України № 2278-о від 27.09.2017 про призначення ОСОБА_5 на посаду першого заступника начальника ГУ ДФС у Сумській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції; поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника ГУ ДФС у Сумській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції; стягнення з ГУ ДФС у Сумській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Судом в межах справи № 818/858/18 встановлено, що 22.01.2018 ДФС України прийнято наказ №105-0 про звільнення полковника податкової міліції ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника ГУ ДФС у Сумській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції, на підставі підпункту г пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штату). У періоди з 18.01.2018 по 26.01.2018, з 29.01.2018 по 09.02.2018 та з 12.02.2018 по 23.02.2018 ОСОБА_1 перебував на лікарняному в зв'язку із тимчасовою непрацездатністю. Після лікарняного та виходу позивача на службу, 26.02.2018 ГУ ДФС у Сумській області прийнято Наказ № 51-о, яким оголошено наказ ДФС України про звільнення та визначено дату звільнення 26.02.2018, зокрема, перший робочий день після виходу із лікарняного. Таким чином 26.02.2018 ОСОБА_1 звільнено з посади першого заступника начальника ГУ ДФС у Сумській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції, про що зроблений відповідний запис у трудовій книжці .
Судом було визнано незаконним звільнення позивача із займаної посади та рішенням суду від 26.04.2018 вимоги були задоволені в повному обсязі. Зокрема, визнано протиправним та скасувати Наказ Державної фіскальної служби України "Про звільнення ОСОБА_1Г." від 22 січня 2018 року № 105-о, визнано протиправним та скасовано Наказ Головного управління ДФС у Сумській області "По особовому складу" від 26 лютого 2018 року № 51-о, визнано протиправним та скасувати Наказ Державної фіскальної служби України "Про призначення ОСОБА_5П." від 27 вересня 2017 року № 2278-о, поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного управління ДФС у Сумській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції, стягнуто з Головного управління ДФС у Сумській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27 лютого 2018 року по 26 квітня 2018 року в сумі 19 001, 45 грн. без урахування податків і зборів. В частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць рішення підлягало негайному виконанню.
Зазначене рішення суду першої інстанції постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2018 було частково скасовано, а саме в частині задоволених вимог про визнання протиправним та скасування Наказу Державної фіскальної служби України "Про призначення ОСОБА_5П." від 27 вересня 2017 року № 2278-о, позивачу було відмовлено , в іншій частині рішення суду від 26.04.2018 залишено без змін.
Таким чином станом на 01.08.2018 судове рішення від 26.04.2018 набрало законної сили в частині визнання протиправним та скасування Наказу Державної фіскальної служби України "Про звільнення ОСОБА_1Г." від 22 січня 2018 року № 105-о, Наказу Головного управління ДФС у Сумській області "По особовому складу" від 26 лютого 2018 року № 51-о, поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного управління ДФС у Сумській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції, стягнення з Головного управління ДФС у Сумській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27 лютого 2018 року по 26 квітня 2018 року в сумі 19 001, 45 грн. без урахування податків і зборів.
Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Суд не погоджується із твердженням ДФС України про те, що рішення суду від 26.04.2018 було своєчасно виконано та поновлено на посаді згідно наказу №1442-о від 29.08.2018.
Так, рішенням суду від 26.04.2018 по справі №818/858/18 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді рішення підлягало негайному виконанню. Натомість наказ про поновлення позивача на посаді ДФС України було видано лише 29.08.2018.
Судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді є обов'язковим до виконання на всій території України, а його невиконання тягне за собою відповідальність, встановлену законом (ч.ч.2,3 14 КАС України).
Порядок і умови вирішення питання про оплату вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення про поновлення на роботі працівника визначено статтею 236 КАС України. Ця норма передбачає обов'язок власника, а у сфері публічно-правових правовідносинах - суб'єкта владних повноважень, виплатити працівникові середній заробіток або різницю в заробітку за весь час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. В цьому випадку орган, який розглядав спір, виносить ухвалу про виплату вказаного відшкодування.
Враховуючи те, що в період з 26.04.2018 по день поновлення позивача на посаді є вимушений прогул ОСОБА_1, за зазначений період підлягає виплаті середній заробіток.
Судом не приймається до уваги посилання позивача на те, що при розрахунку необхідно застосовувати також надбавку до посадового окладу в розмірі 50% за високі досягнення, враховуючи те, що позивач в зазначений період не працював, рішення суду фактично не було виконано. Також судом враховується розмір надбавки за вислугу років позивача в розмірі 45%, а не 40%, як позивачем заявлено у позовних вимогах, враховуючи наявну довідку податкового органу про складові грошового забезпечення позивача.
Також не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення втраченого заробітку за час вимушеного прогулу за період з 22.01.2018 по 27.02.218, враховуючи наступне. Матеріалами справи підтверджується, що позивач за зазначений період знаходився на лікарняному, що встановлено судом та відображено в рішенні від 26.04.2018 по справі №818/858/18. Матеріалами справи підтверджується, що за зазначений період ГУ ДФС у Сумській області було виплачено відповідну суму коштів, що підтверджується довідкою від 10.09.2018 № 247/05-19. Так, позивач перебував на лікарняному в період з 18.01.2018 по 26.01.2018, з 29.01.2018 по 09.02.2018, з 12.02.2018 по 23.02.2018. За даний період позивачу було нараховано 2060,10 грн., 2943 грн., 3090,15 грн., відповідно. Таким чином у позивача відсутнє право на відшкодування втраченого заробітку в зв'язку із його відсутністю.
Стосовно позовних вимог щодо внесення змін до трудової книжки позивача, суд не погоджується із тим, що ГУ ДФС у Сумській області було належним чином виконано вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення № 58 від 29.07.1993 в частині виконання записів в трудовій книжці позивача щодо точної відповідності тексту наказу №1442-о від 29.08.2018.
Так, відповідно до п. 2.10 розділу 2 «Заповнення трудових книжок» у розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за N таким-то недійсний. Прийнятий за такою-то професією (посадою)" і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки.
У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: "Запис за N таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі". При зміні формулювання причини звільнення пишеться: "Запис за N таким-то є недійсним, звільнений ..." і зазначається нове формулювання.
У графі 4 в такому разі робиться посилання на наказ про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення.
При наявності в трудовій книжці запису про звільнення або переведення на іншу роботу, надалі визнаної недійсною, на прохання працівника видається "Дублікат" трудової книжки без внесення до неї запису, визнаного недійсним.
Матеріалами справи, зокрема копією трудової книжки позивача, що міститься в матеріалах справи, підтверджується, що вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення № 58 від 29.07.1993 ГУ ДФС у Сумській області не виконано. Здійснений запис не відповідає вимогам вищезазначеного п. 2.10 даної Інструкції.
Відсутні записи про визнання недійсним запису про звільнення, відсутня інформація про повну і вірну назву посади позивача, на яку його поновлено за рішенням суду. Разом із тим, повна назва посади ОСОБА_1 зазначена в наказі ДФС України від 29.08.2018 №1442-о.
Відображення в трудовій книжці позивача лише про факт наявності судового рішення першої та апеляційної інстанції не свідчить про виконання вимог Інструкції.
Таким чином позовні вимоги в частині зобовязання ГУ ДФС у Сумській області внести відповідні зміни до трудової книжки позивача визнаються судом правомірними та обґрунтованими
Разом із тим, не підлягає задоволенню позовна вимога щодо визнання незаконними дії ГУ ДФС у Сумській області по складанню та врученню попередження про наступне вивільнення позивача. Так, відповідно до вимог п.1 ст.40 КЗпП України у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом.
Позовні вимоги в цій частині обґрунтовується тим, що у відповідачів були відсутні підстави для проведення скорочення штатної чисельності установи. Суд зазначає, що в даному випадку, вручення позивачу попередження не є тими діями, що порушують право позивача на час звернення до суду із позовною заявою 02.10.2018. Право на вручення попередження при проведення скорочення чисельності надано відповідачу згідно норм КЗпП України. При цьому, факт наявності чи відсутності відповідного скорочення чисельності, повинні бути предметом дослідження судом процедури законності звільнення позивача із займаної посади в разі наявності На час розгляду справи по суті, ОСОБА_1 звільнено із займаної посади, позивач скористався правом на судове оскарження такого звільнення, тому процедура дослідження підстав та процедури такого звільнення є предметом розгляду справи про поновлення на посаді, враховуючи те, що саме наказ про звільнення вилинуло на права та інтереси позивача, а не дії щодо врученню будь-якого попередження про наступне вивільнення.
Судом також відмовляється в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності ДФС України та ГУ ДФС у Сумській області, що полягає у невиконанні вимог п. 6 ст. 40 КЗпП України в частині видання наказу про звільнення особи, яка займає посаду першого заступника начальника, що здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції та зобовязати виконати вимоги п. 6 ст. 40 КЗпП України та видати наказ про звільнення особи, яка займає посаду першого заступника начальника, що здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції.
Суд зазначає, що рішення суду про поновлення позивача на посаді було виконано ДФС України, незважаючи на порушені строки для його виконання.
В даному випадку, на виконання рішення суду, відповідачем було поновлено позивача на посаді першого заступника начальника ГУ ДФС у Сумській області, що підтверджується наказом голови ДФС від №1442-о від 29.08.2018, тобто порушене право позивача було відновлено відповідачами. Згідно штатного розпису на 2018 р. в ГУ ДФС у Сумській області було передбачено дві посади першого заступника начальника. На час поновлення позивача та на час розгляду справи в суді даний штатний розпис не було оскаржено, не змінено в установленому порядку, не є предметом розгляду даної справи. Питання щодо коригування штатної чисельності управління є виключним правом керівника податкового органу.
Також не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності ДФС України, що полягає у невиконанні вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення № 58 від 29.07.1993 в частині виконання записів в трудовій книжці щодо точної відповідності тексту наказу №1442-о від 29.08.2018 та зобовязання ДФС України вчинити певні дії, а саме виконати вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення № 58 від 29.07.1993 в частині виконання записів в трудовій книжці ОСОБА_1 щодо точної відповідності тексту наказу № 1442-о від 29.08.2018 про виконання рішення та постави судів та виконати запис про недійсність запису № 4 від 26.02.2018, враховуючи те, що всі записи здійснюються іншим органом ГУ ДФС у Сумській області, таким чином дані вимоги заявлені до неналежного відповідача. В даному випадку, порушене право позивача на внесення відповідних змін до трудової книжки відновлено судом шляхом зобовязання вчинити відповідні дії належним відповідачем ГУ ДФС у Сумській області, про що зазначено вище.
Відповідно до ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Так, в позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що до судових витрат, повязаних з розглядом даної справи належать витрати на правову допомогу в розмірі 10 000, 00 грн., які були сплачені адвокату ОСОБА_6 згідно договору про надання правових послуг від 27.02.2018.
У відповідності до ст. 134 КАС України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Таким чином вартість послуг адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
В даному випадку, в якості підтвердження здійснення витрат на правничу допомогу, ОСОБА_1 надав договір про надання правових послуг від 27.02.2018, укладений з адвокатом ОСОБА_6, акт приймання-передачі виконаних робіт від 02.10.2018, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер серія КС № 421033 від 02.10.2018, квитанцію № 543114 від 02.10.2018 .
Варто зазначити, що відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" факти здійснення господарських операцій фіксуються первинними документами (документами, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення), які складаються під час здійснення цієї операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Стягнення витрат на правничу допомогу може стосуватись лише випадків надання такої допомоги позивачу саме адвокатом та не може стосуватись витрат на користь інших фахівців галузі. Відповідно, під час аналізу правомірності заявлення позивачами вимог щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, слід перевіряти чи надані такі послуги саме адвокатом та чи є відповідні документи, які підтверджують цей факт.
Надані позивачем документи, зокрема, акт приймання передачі виконаних робіт від 02.10.2018, не можуть вважатись належним чином складеними первинними документами, які підтверджують фактичне здійснення господарської операції по наданню правничої допомоги, враховуючи наступне.
Згідно даного акту, адвокат надав консультації правового характеру та надав допомогу в складанні документів, повязаних з поновленням на роботі згідно рішення суду в справі №818/858/18 протягом 4-х годин. В даному випадку, предметом пору не є питання щодо виконання судового рішення по іншій справі, предмет спору є зовсім інші обставини.
Згідно акту від 02.10.2018 адвокатом було надано консультації та прийнято участь у складанні рапортів від 30.08.2018, заперечень в попередженні від 29.08.2018 протягом 4х годин, складання позовної заяви та пакету документів, подання позову до Сумського окружного адміністративного суду протягом 50 годин, надано консультації правового характеру щодо виконання норм адміністративного права в адміністративному процесі в даній справі протягом 3х годин. Також адвокатом було зазначено про прийняття участі в судових засіданнях, складання процесуальних документів під час розгляду справи в суді, складання в разі необхідності апеляційної та касаційної скарги, прийняття участі в розгляді справи судами апеляційної та касаційної інстанції, надання правової допомоги під час виконання рішення суду органами державної виконавчої служби.
При цьому, слід зазначити, що розрахунку вартості наданих послуг, даний акт не містить, зазначено лише загальний час їх надання, в матеріалах справи відсутні документи, які визначають вартість години послуги адвоката.. Така інформація відсутня і в договорі про надання правових послуг адвоката. Крім того, деякі послуги взагалі не містять ні вартості ні часу їх надання.
Позивачем не надано суду детального розрахунку (калькуляції) вартості правових послуг, обумовлених договором, документів, які б підтверджували надання консультацій правового характеру, не зазначено, які саме документи готувались адвокатом протягом строку, зазначеного в акті від 02.10.2018.
Слід зазначити, що деякі послуги взагалі не стосуються предмету спору, зокрема, повязаними із поновленням позивача на посаді по справі №818/858/18. Позивачем не подано документів того, що рапорти були складені адвокатом, враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується, що такі рапорти та заперечення в попередженні від 29.08.2018 були складені та підписані ОСОБА_1 , не стосуються суті спору по даній справі, оскільки питання щодо поновлення позивача на посаді не є предметом розгляду даної справи. Також суд зазначає, що деякі послуги взагалі заявлені на майбутнє, зокрема, складання апеляційних чи касаційних карг, надання правовідом допомоги під час виконання рішення суду органами державної виконавчої служби.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу адвоката ОСОБА_6
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, позивачу за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Сумській області підлягає відшкодуванню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 704,80 грн.
Керуючись ст. ст. 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, про визнання дій, бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити дії, стягнення коштів задовольнити частково.
Зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у Сумській області внести зміни до трудової книжки ОСОБА_1 у відповідності до п. 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. N 58 та наказу Державної фіскальної служби України №1442-о від 29.08.2018.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області (м.Суми, вул.. Іллінська,13,і.к. 39456414) на користь ОСОБА_1 (05.12.1977р.н., зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1,гуртожиток,і.к. 39456414) суми судових витрат в розмірі 704,80 грн.
В задоволенні інших вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 17.01.2019

Суддя С.М. Гелета