Справа № 463/414/19
Суддя: Гирич С. В.
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №463/414/19
Провадження №2-а/463/43/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Гирич С. В.

за участю секретаря судового засідання Попович Х.І.

представника позивача ОСОБА_1

перекладача Болюх Н.П.

відповідача ОСОБА_3 (ОСОБА_3)

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши в залі суду адміністративну справу за позовом Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_3 (ОСОБА_3) про примусове видворення іноземця за межі території України та його затримання з метою забезпечення примусового видворення, -

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, просить суд ухвалити рішення про примусове видворення та затримання громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_3 (ОСОБА_3), ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою видворення за межі території України.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону із України в Республіку Польща на ділянці відділу прикордонної служби «Рава-Руська» на напрямку 647 прикордонного знаку, внаслідок чого 20 січня 2019 року був затриманий прикордонним нарядом «Група реагування». 22 січня 2019 року Жовківським районним судом Львівської області відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 КУпАП. Знаючи про можливість легально в'їхати до Європейських країн, відповідач вибрав незаконний спосіб досягнення своєї мети, усвідомлюючи, що при цьому він неодноразово буде грубо порушувати та ігнорувати законодавство України на своєму шляху. Керівник Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України прийняв рішення про примусове повернення відповідача на батьківщину, але він повідомив, що не має бажання повернутися у свою країну, а також не має коштів для придбання квитка. Тому керуючись положеннями ст. 29, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з наведених вище мотивів, пояснила, що брат відповідача на даний час перебуває у одній із європейських країн, він мав намір зустріти відповідача і допомогти йому нелегально перебратися до країн Європи. Тому у позивача є достатньо підстав вважати, що відповідач не виконуватиме рішення про повернення у свою країну і повторно вчинятиме спробу незаконного перетину кордону з метою виїзду в Європу.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Ствердив, що дійсно був затриманий неподалік державного кордону України, проте наміру перетинати кордон не мав, він просто прогулювався на природі. Брат дійсно перебуває у Федеративній Республіці Німеччина, він підтримує з ним контакти, але заперечує, що він допомагав незаконно перетнути кордон і виїхати в Європу. Ствердив, що добровільно виконати рішення про повернення на батьківщину не бажає, коштів для придбання квитка також не має. Незважаючи на те, що має туристичну візу, наміру повертатись у країну проживання не має.

Заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Як вбачається із копії постанови Жовківським районним судом Львівської області 22 січня 2019 року відповідача притягнено до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 КУпАП - незаконне перетинання державного кордону з України поза пунктом пропуску через державний кордон, та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту.

Відповідно до ч.3 ст.29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

22 січня 2019 року начальником Львівського прикордонного загону відносно відповідача громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_3 (ОСОБА_3) прийнято рішення про примусове повернення з України, яке останній виконати не в змозі, у зв'язку із відсутністю коштів для легального виїзду з України, що підтвердив у судовому засіданні.

Судом встановлено, що відповідач коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватись на території України не має змоги та не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту; він затриманий при спробі мігрувати в країни Європейського Союзу та Україну для нього є транзитною країною для подальшого незаконного потрапляння до країн західної Європи. Обставин, передбачених ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в ході судового розгляду не встановлено. Відповідач визнав, що незважаючи на те, що має туристичну візу, наміру повертатись у країну проживання не має, доходів на придбання квитка -також.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення видворення за межі території України.

Відповідно до п. 26 роз'яснень Пленуму Вищого адміністративного суду України № 1 від 25.06.2009 року «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні», виходячи з положень частини четвертої ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" та приписів ст. 289 КАС України, позовна заява з вимогою про затримання іноземця чи особи без громадянства може бути подана до суду лише з метою забезпечення видворення, тобто рішення судом про таке видворення повинно бути прийнято до вирішення питання про затримання або якщо такі позовні вимоги заявлені в одній позовній заяві, то під час вирішення такої позовної заяви.

В ході судового розгляду встановлено, що існує ризик перешкоджання видворенню за межі території України, оскільки в останнього відсутні кошти для легального виїзду з України, що підтвердив у судовому засіданні, наміру повертатись до Федеративної Республіки Нігерія відповідач також не має. Крім цього, незаконний перетин ним державного кордону України в напрямку до країн Європейського Союзу свідчить про те, що останній порушив вимоги ст. ст. 4, 9, 16 згаданого вище Закону і відповідно до вимог ч. 3 ст. 29 цього ж Закону підлягає примусовому видворенню.

Враховуючи вищенаведене та оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України, постанова суду в частині примусового видворення відповідача підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 12, 241, 244, 257, 246, 288, 289, 371 КАС України, ст. ст. 4, 9, 16, 29, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд, -

ухвалив:

позов задовольнити.

Примусово видворити громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_3 (ОСОБА_3), ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України.

Затримати громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_3 (ОСОБА_3), ІНФОРМАЦІЯ_1, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу затримання, а саме з 02 год. 05 хв. 20 січня 2019 року.

Рішення в частині примусового видворення громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_3 (ОСОБА_3), ІНФОРМАЦІЯ_1, звернути до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.ст. 288, 289, п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Гирич С. В.