Справа № 1440/1969/18
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2019-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2019 р. № 1440/1969/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 54001
до відповідача:Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Потьомкінська, 24/2, м. Миколаїв, 54030
про:визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 17.12.2014 № і № ,

ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги скасувати прийняті 17.12.2014 Державною податковою інспекцією у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області (надалі - ДПІ або відповідач) податкові повідомлення-рішення № та № .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказала, що ДПІ невірно визначила базу оподаткування податком на доходи фізичних осіб, що призвело до неправомірного нарахування суми податку та застосування штрафу.

Постановою від 05.07.2016 у справі № 814/574/16 (арк. спр. 78-80), що була залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2016 (арк. спр. 118-121), Миколаївський окружний адміністративний суд позов ОСОБА_1 задовольнив.

Постановою від 08.06.2018 (адміністративне провадження №К/9901/28510/18) Верховний Суд частково задовольнив касаційну скаргу ДПІ, скасував постанову Миколаївського окружного адміністративного суду, ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду та направив справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

Як зазначено у постанові Верховного Суду (арк. спр. 156-164) «… судами попередніх інстанцій належним чином не виконано покладеного на них обов'язку щодо з'ясування всіх обставин у справі, та, як наслідок, не встановлено дійсного обсягу податкових зобов'язань, обов'язок щодо декларування та сплати яких виник у позивача після отримання додаткового блага у вигляді прощеної (анульованої) основної суми боргу за кредитним договором …».

У відзиві на позовну заяву (арк. спр. 180-182) ДПІ вказала, що суму податкового зобов'язання позивача було визначено відповідно до норм Податкового кодексу України, на підставі наявної у Центральній базі даних Державного реєстру фізичних осіб (надалі - ЦБД ДРФО) інформації про суму отриманого ОСОБА_1 доходу від АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ».

Позивач подала відповідь на відзив на позов (арк. спр. 204-207), відповідач - заперечення на відповідь (арк. спр. 213-214).

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги адміністративного позову підтримала, представник ДПІ просив у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до «Відомостей про ф/о-податників річної податкової декларації станом на 29.07.14» від 29.07.2014 № 416 (арк. спр. 51), ОСОБА_1 у першому кварталі 2013 року отримала від АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» (надалі - Банк) дохід в сумі 279 577 грн.

З 20 по 24 жовтня 2014 року посадова особа ДПІ провела документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати позивачем належних сум податків до бюджету за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, результати якої оформила актом від 31.10.2014 № 858/14-03-17-03-08/НОМЕР_3 (надалі - Акт, арк. спр. 9-19).

Як вказано в Акті, ОСОБА_1:

не подала податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік, чим порушила підпункт 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, пункт 179.1 статті 179 Податкового кодексу України;

ухилилася від сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 на суму 47 298,69 грн., що стало наслідком порушення пункту 168.1 статті 168, підпункту «а» пункту 176.2 статті 176, пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України.

У податковому повідомленні-рішенні від 17.12.2014 № (надалі - Рішення 1, арк. спр. 8) відповідач вказав, що Актом було встановлено порушення підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 та пункту 177.5 статті 177 Податкового кодексу України, тому ДПІ, відповідно до підпункту 54.3.1 пункту 54.3 статті 54 та пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України, збільшила суму грошового зобов'язання позивача з податку на доходи фізичних осіб за штрафними санкціями на 170 грн.

У податковому повідомленні-рішенні від 17.12.2014 № (надалі - Рішення 2, арк. спр. 7) відповідач вказав, що Актом було встановлено порушення пунктів 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, тому ДПІ, відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, збільшил суму грошового зобов'язання позивача з податку на доходи з фізичних осіб на 59 123,36 грн., з яких: 47 298,69 грн. - за основним платежем, 11 824,67 грн. - за штрафними санкціями. Суму податку відповідач визначив з наявної у ЦБД ДРФО суми отриманого ОСОБА_1 доходу (279 577 грн.).

Позивач заперечувала проти того, що вона отримала дохід від банку у вказаній сумі. Так, до позовної заяви була додана копія «Договору про припинення зобов'язань за кредитним договором №014/08-112/66869 від « 31» серпня 2007р.», укладеного 01.02.2013 (надалі - Договір), відповідно до якого «… у зв'язку з погашенням … до підписання цього Договору, заборгованості по кредиту … в розмірі 35 000,00 … доларів США, що складає еквівалент 279 755 … гривень по курсу НБУ на дату погашення Сторони домовились, що з дати підписання цього Договору Боргові зобов'язання за Кредитним договором припиняються, а Кредитний договір вважається розірваним …» (пункт 1.2).

Згідно з пунктом 1.1 Договору, припинилися боргові зобов'язання ОСОБА_1 в сумі 6 705,58 дол. США (53 597,70 грн.), в тому числі: 6 284,18 дол. США (50 229,45 грн.) - основна сума боргу; 421,40 дол. США (3 368,25 грн.) - проценти, нараховані за користування кредитом.

Пунктом 1.5 Договору сторони визначили, що позивач вважається повідомленою, відповідно до підпункту 164.2.17 «д» пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, про анулювання боргових зобов'язань, про необхідність відображення суми отриманого доходу у вигляді анульованих боргових зобов'язань у річній податковій декларації та про обов'язок зі сплати податку.

Крім того, Банк 01.02.2013 направив позивачу листа з приводу її обов'язку зі сплати податку на доходи фізичних осіб та проінформував ОСОБА_1 про те, що суму анульованих боргових зобов'язань буде включено Банком до податкового розрахунку доходу, нарахованого на її користь, за підсумками 2013 року (арк. спр. 26).

Ухвалою від 18.05.2016 суд витребував від Банку інформацію, що пояснила би розбіжності між вказаною у Договорі та наявною у ЦБД ДРФО сумою доходу позивача (арк. спр. 56). Листом (арк. спр. 66) Банк підтвердив те, що сума анульованих боргових зобов'язань позивача - 53 597,70 грн. Жодних пояснень щодо причини відображення в ЦБД ДРФО суми 279 577 грн. Банк не надав.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Відповідно до чинної у 2013 році редакції підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включаються суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 813/279/16 (адміністративне провадження №К/9901/40039/18) «… законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, прощені (анульовані) кредитором. Наведене підтверджується і змінами, які в подальшому внесені до законодавства, зокрема, Законом України … від 09.04.2015 №321-VIII … редакція підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України була доповнена абзацом другим, у зв'язку з чим сума процентів … прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою … банкрутства, до закінчення строку позовної давності не підлягали включенню до загального місячного (річного оподатковуваного доходу платника податку …».

З урахуванням цього, суд встановив, що ОСОБА_1 у 2013 році отримала від Банку оподатковуваний дохід в сумі 50 229,45 грн. (сума прощеної основної суми боргу).

Позивач визнала, що вона не відобразила суму доходу у річній декларації за 2013 рік.

Проте, на думку суду, Рішення ДПІ не відповідають нормам Податкового кодексу України, тому підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

По-перше, відповідно до чинної станом на 17.12.2014 (дата прийняття Рішень) редакції підпунктів 54.3.1, 54.3.2 та підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо:

платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію;

дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;

згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно з чинною у грудні 2014 року редакції пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України, у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов'язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення результатів господарської діяльності або від'ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов'язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій.

Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов'язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Форми податкових повідомлень-рішень були визначені чинним у грудні 2014 року «Порядком направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 28.11.2012 № 1236 (надалі - Порядок № 1236).

Штраф, передбачений пунктом 120.1 статті 120 Податкового кодексу України, ДПІ застосувала до позивача з посиланням на підпункт 54.3.1 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, при цьому Рішення 1 було прийнято за формою «Р» (додаток 2 до Порядку № 1236).

Проте, Рішення про застосування штрафу мало бути прийнято на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та за формою «С» (додаток 10 до Порядку № 1236).

По-друге, згідно з пунктом 3 розділу І затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 № № 984 «Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства» (чинного у 2014 році), акт перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Отже, податкове повідомлення-рішення за результатами перевірки має містити посилання на ті норми, про порушення яких вказано в акті перевірки.

Але у Рішенні 1 та Рішенні 2 зазначені норми, інформація про порушення яких відсутня в Акті. В той же час, вказані в Акті норми (пункт 179.1 статті 179, пункт 168.1 статті 168, підпункт «а» пункту 176.2 статті 176, пункт 57.1 статті 57 Податкового кодексу України) у Рішеннях не зазначені.

По-третє, в Акті вказано, що позивач порушила пункт «а» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України. Цей висновок є безпідставним, оскільки пунктом 176.2 статті 176 Податкового кодексу України встановлені обов'язки осіб, які мають статус податкових агентів. До таких осіб ОСОБА_1 не належала.

По-четверте, у податкових повідомленнях-рішеннях за формою «Р» (а саме такі рішення прийняла ДПІ) контролюючий орган мав зробити посилання на пункт та статтю законодавчого акта, порушення якого встановлено та відповідно до якого був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань. У Рішенні 1 та у Рішенні 2 ДПІ вказала, що позивач порушила статтю 177 Податкового кодексу України, і саме на підставі відповідних пунктів цієї статті були визначені грошові зобов'язання позивача.

Суд зауважив, що позивач не могла порушити положення статті 177 Податкового кодексу України, а відповідач не міг зробити розрахунок грошових зобов'язань ОСОБА_1 на підставі цієї статті, оскільки нею врегульовано оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Судовий збір розподіляється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 9, 12, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 54001, РНОКПП НОМЕР_3) до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Потьомкінська, 24/2, м. Миколаїв, 54030, ідентифікаційний код 39554010) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати прийняте 17.12.2014 Державною податковою інспекцією у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області податкове повідомлення-рішення № .

3. Визнати протиправним та скасувати прийняте 17.12.2014 Державною податковою інспекцією у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області податкове повідомлення-рішення № .

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Потьомкінська, 24/2, м. Миколаїв, 54030, ідентифікаційний код 39554010) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 54001, РНОКПП НОМЕР_3) судовий збір в сумі 592,93 грн., що був сплачений платіжною квитанцією від 05.04.2016 № 83.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна