Справа № 810/3314/18
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/3314/18 Суддя першої інстанції: Лисенко В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Епель О.В., Карпушової О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на прийняте у порядку письмового провадження рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Київській області про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2018 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - Відповідач, ГУ НП в Київській області) про зобов'язання ГУ НП в Київській області зарахувати ОСОБА_2 до вислуги років у Національній поліції наявну на момент зарахування на службу до Національної поліції України вислугу років у податковій міліції, що станом на 17.03.2017 року становила 5 років.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07.09.2018 року позов задоволено повністю:

- визнано протиправним незарахування ГУ НП в Київській області ОСОБА_2 вислуги років у Національній поліції, наявну на момент зарахування на службу до Національної поліції України вислугу років у податковій міліції, що станом на 17.03.2017 року становила 05 років;

- зобов'язано ГУ НП в Київській області зарахувати ОСОБА_2 до вислуги років у Національній поліції, наявну на момент зарахування на службу до Національної поліції України вислугу років у податковій міліції, що станом на 17.03.2017 року становила 05 років.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки за своєю суттю служба у податковій міліції є службою в органах внутрішніх справ, а спеціальне звання Позивачу було присвоєно за правилами, які поширюються на працівників органів внутрішніх справ, то наявні правові підстави для зарахування періоду служби в органах податкової міліції до стажу служби у поліції відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію».

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати його у повному обсязі і прийняти нове, яким адміністративний позов залишити без задоволення. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що приписи ч. 2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію» містять вичерпний перелік випадків можливості зарахування до стажу служби в поліції періоду роботи чи служби в інших органах, до яких служба в органах податкової міліції не належить, а відтак оскаржуваним судовим рішенням фактично зобов'язано Відповідача вчинити протиправні дії. Крім того, звертає увагу, що період служби у податковій міліції в силу ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», буде зарахований Позивачу при виході на пенсію.

Після усунення визначених в ухвалі від 29.10.2018 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити її без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду - без змін. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що служба у податковій міліції є службою в органах внутрішніх справ, а спеціальне звання Позивачу було присвоєно за правилами, які поширюються на працівників органів внутрішніх справ, то наявні правові підстави для зарахування періоду служби в органах податкової міліції до стажу служби у поліції відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію». Крім того, звертає увагу, що в силу ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» служба у податковій міліції, а також навчання зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, що, на переконання Позивача, свідчить про обґрунтованість позиції суду першої інстанції.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2018 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 з вересня 2011 року по вересень 2015 року був курсантом Національного університету державної податкової служби (факультет податкової міліції), що підтверджується копією довідки ГУ ДФС у Київській області від 17.03.2017 року (а.с. 12), а також копією трудової книжки (а.с. 29-30). Крім того, зі змісту даної довідки вбачається, що Позивач з вересня 2015 року по березень 2017 року проходив службу в органах податкової міліції на посадах слідчого та старшого слідчого.

Наказом Державної фіскальної служби України від 30.09.2015 року №3083-о відповідно до ст. 353 Податкового кодексу України та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 року №114, ОСОБА_2 присвоєно спеціальне звання начальницького складу - лейтенант податкової міліції (а.с. 13).

У подальшому, наказом ГУ ДФС у Київській області від 16.03.2017 року №126-0 лейтенанта податкової міліції ОСОБА_2 звільнено з посади та податкової міліції у запас Збройних Сил України за власним бажанням (а.с. 14). У даному наказі зафіксовано, що вислуга років Позивача у календарному обчисленні на 17.03.2017 року становила: 05 років 06 місяців 16 днів.

Наказом ГУ НП в Київській області від 13.04.2017 року № 278/ос, ОСОБА_2, як переможець конкурсу, призначений на посаду слідчого Тетіївського відділення поліції Сквирського відділу поліції, з присвоєнням спеціального звання - рядовий поліції (а.с. 15).

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що 24.03.2018 року ОСОБА_2 звернувся до начальника ГУ НП в Київській області з заявою, в якій просив повідомити чи зарахована йому вислуга років у податковій міліції при призначенні на посаду в Головному управлінні Національної поліції в Київській області та яку вислугу років має останній у Головному управлінні Національної поліції в Київській області (а.с. 16).

За результатами розгляду вказаної заяви ГУ НП в Київській області листом від 11.04.2018 року № Щ-501 повідомило ОСОБА_2, що відповідно до особової справи останнього вислуга років становить 01 рік 00 місяців 17 днів, яка нарахована йому відповідно до статті 78 Закону України «Про національну поліцію» (а.с. 17).

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 59, 78 Закону України «Про Національну поліцію», ст. ст. 353, 356 Податкового кодексу України та ст. ст. 19, 24, 26 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки служба в органах податкової міліції, будучи за своєю правовою природою тотожною службі в органах внутрішніх справ, має бути зарахована до періоди служби в Національній поліції.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон) служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно ст. 78 Закону стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

За правилами п. 353.1 ст. 353 Податкового кодексу України особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Зазначені норми кореспондуються з вимогами ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», який був чинний до 20.11.2012 року, згідно якої особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ.

Приписи п. 356.1 ст. 356 ПК України визначають, що держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей.

Крім того, судовою колегією враховується, що постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.1998 року №1716 «Про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції та обчислення їм вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги» визначено, що особи начальницького складу податкової міліції проходять службу в порядку, встановленому Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114.

Пунктом 2 вказаної постанови приписано:

- поширити на осіб начальницького складу податкової міліції та курсантів Академії державної податкової служби чинність постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 року №426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань»;

- для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, особам начальницького складу податкової міліції та курсантів Академії державної податкової служби крім служби та часу, передбачених зазначеною постановою, до вислуги років зараховується служба в податковій міліції (органах податкової поліції) на посадах начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» передбачено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, служба в органах внутрішніх справі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Відтак, суд першої інстанції вірно зазначив, що служба в податковій міліції здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, тобто має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, тому повинна зараховуватись до стажу служби в поліції на підставі п. 3 ч. 2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію».

Посилання Апелянта на приписи Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з обґрунтуванням того, що період роботи в органах податкової міліції буде зарахований Позивачу при обрахунку стажу роботи при виході на пенсію, судовою колегією оцінюється критично, оскільки межі спірних правовідносин не охоплюють питання обчислення стажу роботи ОСОБА_2 для призначення пенсії.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді О.В. Епель

О.В. Карпушова

Повний текст постанови складено « 16» січня 2019 року.