Справа № 810/1820/18
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/1820/18 Головуючий у 1 інстанції: Виноградова О.І.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Файдюка В.В. Чаку Є.В. Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська" про застосування заходів реагування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві звернувся до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська", в якому просив застосувати заходи реагування у вигляді часткового зупинення експлуатації приміщень відповідача, а саме: магазину, електрощитових, виробничих, складських (підсобних) та технічних приміщень, розташованих на території суб'єкта господарювання за адресою: м. Київ, проспект Броварський, 99 в Деснянському районі, до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року адміністративний позов задоволено. Застосовано заходи реагування у вигляді зупинення експлуатації частини приміщень Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська" (), а саме: магазину, електрощитових, виробничих, складських (підсобних) та технічних приміщень, розташованих на території суб'єкта господарювання за адресою: м. Київ, проспект Броварський, 99, до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки № 29/5.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. Зокрема, апелянт посилається на те, що викладені позивачем та зазначені в судовому рішенні порушення у у своїй більшості є необґрунтованими, суперечать та не відповідають відповідним нормативним актам, та, відповідно не створюють загрозу життю та здоров'ю людей ТОВ "Птахофабрика Київська" та не є підставою для застосування судом заходів реагування.

14 січня 2019 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким він підтримує позицію суду першої інстанції.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 20 жовтня 2016 р. Деснянським районним управлінням ДСНС України у м. Києві було складено припис про усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту № 29/79 (далі - припис № 29/79).

У вказаному приписі було визначено строк порядок та строк усунення 36 порушень, встановлених в акті перевірки № 29/333 території та приміщень відповідача за адресою: м. Київ, проспект Броварський, 99.

02 березня 2018 р. Деснянським районним управлінням ГУ ДСНС України у м. Києві було проведено позапланову перевірку щодо додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки господарської одиниці відповідача за адресою: м. Київ, проспект Броварський, 99.

Дану перевірку проведено на підставі наказу ГУ ДСНС України у м. Києві від 21 лютого 2018 р. № 111 та посвідчення про проведення перевірки від 22 лютого 2018 р. № 120.

За результатами перевірки, позивачем було складено акт перевірки № 29/5 (далі - акт перевірки № 29/5).

У даному акті було зафіксовано виявлені позивачем 32 порушення правил та норм пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров'ю людей.

02 березня 2018 р. державним інспектором з нагляду пожежної і технічної безпеки Деснянського району м. Києва було складено протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 188-8 КУпАП серія КИ № 036333, а саме: відповідач не виконав припис від 20 жовтня 2016 р. № 29/79 (а.с. 29).

У зв'язку з неусуненням вказаних порушень та з метою застосування до відповідача заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів зважає на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (з наступними змінами і доповненнями, далі - Закон № 877-V).

Відповідно до статті 1 цього Закону, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

В силу частини першої статті 7 Закону №877-V, державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Абзацом третім частини першої статті 6 Закону №877-V встановлено, що підставами для здійснення позапланових заходів є перевірка виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення планових заходів органом державного нагляду (контролю).

За правилами частини сьомої ст. 7 Закону №877-V, на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб'єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

Згідно пункту 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, яке затверджене Указом Президента України від 16.01.2013 №20/2013, Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра оборони України. ДСНС України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, профілактики травматизму невиробничого характеру, а також гідрометеорологічної діяльності.

За нормами пункту 3 зазначеного Положення основними завданнями ДСНС України є, зокрема, реалізація державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, профілактики травматизму невиробничого характеру, а також гідрометеорологічної діяльності; здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, за діяльністю аварійно-рятувальних служб.

Разом з цим, Кодекс цивільного захисту України регулює відносини, пов'язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту. Також цей Кодекс визначає повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов'язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.

Згідно ст. 64 Кодексу цивільного захисту України, центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського значення. До складу центрального органу виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, і його територіальних органів входять: органи державного нагляду у сфері пожежного нагляду; органи державного нагляду у сфері цивільного захисту і техногенної безпеки; підрозділи забезпечення та інші структурні підрозділи.

Згідно ст. 66 Кодексу цивільного захисту України, центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.

За правилами частини третьої ст. 55 Кодексу цивільного захисту України, забезпечення пожежної безпеки суб'єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб'єктів господарювання.

У відповідності до п. 12 частини першої ст. 67 Кодексу цивільного захисту України, до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить: звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об'єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей.

Частиною другою ст. 68 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров'ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 70 Кодексу цивільного захисту України, підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є, зокрема, недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Аналізуючи вищевказані норми чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) є необхідним оперативним та превентивним способом впливу на порушника з метою усунення існування загрози життю та здоров'ю людей. Застосування таких заходів обумовлюється виключно наявністю підстав, передбачених статтею 70 Кодексу цивільного захисту України, зокрема, фактом недотримання вимог пожежної безпеки.

Як свідчать матеріали справи, під час проведення позапланової перевірки ТОВ "Птахофабрика Київська" щодо додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки господарської одиниці відповідача за адресою: м. Київ, проспект Броварський, 99, перевіряючими виявлено та зафіксовано в акті № 29/5 від від 02 березня 2018 року, 32 порушення правил та норм пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров'ю людей (а.с. 25-27).

Зокрема, виявлено наступні порушення: з'єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів в приміщеннях не здійснено за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів; - не надано протоколів проведення замір опору ізоляції електричних мереж та електроустановок; - не надані акти проведення прихованих робіт на прокладання проводів (кабелів) за підвісними стелями (адміністративний корпус, приміщення кормо- виробництва та магазину); - у приміщеннях кормо допускається улаштування та експлуатація тимчасових електромереж; - електророзетки, вимикачі, перемикачі встановлені на горючих основах (конструкціях) без підкладання під них суцільного негорючого матеріалу, що виступає за габарити апарата не менше ніж на 0,01 метра; - для загального відключення силових та освітлювальних мереж складського приміщення (безтарного зберігання) апарати відключення (вимикачів) не встановлені поза межами (ззовні) вказаних приміщень на негорючих стінах (перегородках) або на окремих опорах; - в приміщеннях допускається складування горючих матеріалів на відстані менше 1 м від електроустаткування та під електрощитами; - не надано документацію щодо перевірки захисту окремих будівель, споруд (котельні) та зовнішніх установок (ПРП) від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів; - на шляхах евакуації адміністративного корпусу влаштовані турнікети в приміщенні магазину встановлені розсувні двері, які перешкоджають вільній евакуації людей; - на шляхах евакуації допускається влаштування двостулкових дверей ширина яких у просвіті одного з полотен менша ніж 0,8 м; - евакуаційні виходи не позначені світловими покажчиками «ВИХІД», та не підключені до джерела живлення аварійного (евакуаційного) освітлення; - висота дверей на шляхах евакуації в адміністративних приміщеннях механічного цеху менше 2-х метрів; - допускається зберігання матеріальних цінностей на шляхах евакуації (1-й поверх другий евакуаційний вихід адміністративного корпусу); - приміщення тарного, матеріального складу, компресорної, складів, теплоенергетичний цех, РМЦ, пташники, магазин, склад (готової продукції) не обладнані системою автоматичної пожежної сигналізації; - приміщення складу сировини, не обладнані системою автоматичного пожежогасіння з виводом сигналу від приладів автоматики на пульт централізованого спостереження пожежної охорони; - сигнал від контрольно-приймального приладу системи автоматичної пожежної сигналізації не виведений на пульт централізованого спостереження пожежної охорони; - приміщення будівлі та територія не обладнані системою оповіщення про пожежу та гучномовним зв'язком; - не наданий акт приймання установки автоматичної системи пожежної сигналізації в експлуатацію; - не наданий договір на технічне обслуговування системи автоматичної пожежної сигналізації з спеціалізованою організацією, яка отримала ліцензію на право виконання цих робіт; - для заповнення прорізів у протипожежних перешкодах не застосовані протипожежні: двері (електрощитових, технічних, виробничих приміщень), які мають бути протипожежними, з класом вогнестійкості ЕІ 30 та мати сертифікат відповідності системи УкрСЕПРО; - дерев'яні конструкції каркасу покрівлі тарного складу не оброблені вогнетривкою сумішшю із складанням акту виконаних робіт; - в приміщеннях, на видних місцях не вивішені інструкції про заходи пожежної безпеки та таблички з вказанням осіб, відповідальних за протипожежний стан, та таблички із зазначенням телефону для виклику пожежної охорони; - частково не вивішені плани евакуації на випадок виникнення пожежі з вказанням місць розташування первинних засобів пожежогасіння (вогнегасників, пожежних кранів, тощо), джерел відключення електроенергії та телефонів; - з метою проведення заходів із запобігання виникнення пожеж та організації їх гасіння на об'єкті не створена добровільна пожежна охорона; - не надані підтверджуючі матеріали щодо обов'язкового страхування цивільної відповідальності суб'єкту господарювання за шкоду, яка може бути заподіяна пожежами та аваріями; оформлення дверцят шаф пожежних кранів не виконано згідно вимог ДСТУ ISO 6309:2007 "Протипожежний захист. Знаки безпеки. Форма та колір" (ISO 6309:1987, IDT) та ГОСТ 12.4.026-76 "ССБТ. Цвета сигнальные и знаки безопасности", в т.ч. після літерного індексу «ПК» не вказані порядковий номер крана та номер телефону для виклику пожежно-рятувальних підрозділів; - пожежні кран-комплекти не укомплектовані пожежним рукавом однакового з ним діаметра, стволом та важелем для полегшення відкривання вентиля; - не проведено технічне обслуговування та перевірку на працездатність шляхом пуску води пожежних кран-комплектів; - не проведене випробування зовнішнього протипожежного водопостачання на тиск та витрату води; - не всі місця розташування пожежних гідрантів обладнані покажчик (об'ємний зі світильником або плаский із застосуванням світловідбивних покриттів) з нанесенням на нього літерним індексом ПГ; - вогнегасники не пройшли технічне обслуговування відповідно до вимог інструкції з експлуатації; - пожежні щити не укомплектовано згідно вимог.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вказані порушення можуть призвести до займання і розповсюдження вогню, та безумовно, пов'язані з ризиком настання реальної загрози життю та здоров'ю людей від пожежі.

Виявленні позивачем порушення не є формальними, а стосуються виключно відсутності у відповідача необхідної системи заходів для уникнення виникнення пожежі, її гасіння та швидкого реагування у разі її виникнення.

Відповідач в апеляційній скарзі визнає, що вісім порушень підлягають усуненню, а щодо решти порушень вказує, що спірні об'єкти перевірки (магазин,електрощитові, виробничі, складські (підсобні) та технічні приміщення) конкретно не визначені з поміж розташованих на території ТОВ "Птахофабрика Київська", згідно схеми, 43 будівель, а тому, на його думку, відсутній зв'язок між порушеннями та приміщеннями, що наведено в позовній заяві та, відповідно, реальність виникнення загрози життю і здоров'ю людей.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що сам факт наявності порушень відповідач частково не заперечує.

Колегія суддів зазначає, що застосування заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації приміщень, є тимчасовим заходом, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об'єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров'ю людей.

Відповідно до положень статей 4-7 Закону України «Про пожежну безпеку», правила пожежної безпеки в Україні є обов'язковими для виконання всіма центральними і місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями (незалежно від виду їх діяльності та форм власності), посадовими особами та громадянами.

Згідно вимог частини пятої статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб'єктами господарювання можуть бути призупинені виключно за рішенням суду.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, чинне законодавство не містить визначення поняття порушення, яке створює загрозу життю та/або здоров'ю людей, вказане поняття є оціночним.

Разом з тим, порушення відповідачем протипожежних норм у їх сукупності створюють реальну загрозу життю та/або здоров'ю людей, гарантованого рівня безпеки, оскільки такі порушення впливають на забезпечення безпеки роботи об'єкта та обслуговуючого персоналу у відповідності з вимогами протипожежних норм, техногенної безпеки та цивільного захисту; на своєчасність виявлення надзвичайної ситуації, пожежі чи аварії; самій ліквідації пожежі, аварії, надзвичайної ситуації та ліквідації її наслідків; евакуації людей та їх захисту від наслідків пожежі, аварії, надзвичайної ситуації індивідуальними засобами захисту органів дихання і шкіри, тощо.

Не усунені порушення не є формальними та стосуються суттєвих недоліків у протипожежній системі, що у свою чергу унеможливлює, забезпечити безпеку працівників та відвідувачів в разі виникнення пожежі чи іншої надзвичайної ситуації.

Наявність порушення відповідачем вимог законодавчих та нормативно-правових актів у сферах пожежної і техногенної безпеки та цивільного захисту підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та не було спростовано відповідачем під час апеляційного розгляду справи.

Решта доводів та заперечень апелянта - висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250,315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Київська" залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Файдюк В.В. Чаку Є.В.
Повний текст постанови виготовлено 21.01.2019 року