Справа № 160/8843/18
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКУРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

16 січня 2019 р. Справа № 160/8843/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суду у складі:

головуючого судді Віхрової В.С.

при секретарі Дубовик Г.Е.

за участю:

представника позивача Скиба В.В.

представника позивача Колюбаєва Є.Г.

представника відповідача Олійник Ю.М.

представника третьої особи Шевчук О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі клопотання Дніпровської міської ради про закриття провадження у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно 18» до Дніпровської міської ради, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Землепроектінвест» про визнання протиправної відмови, -

ВСТАНОВИВ:

23.11.2018 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Техно 18» (надалі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Дніпровської міської ради (надалі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Земпроектінвест» (надалі - третя особа), в якій позивач просить визнати протиправною відмову Дніпровської міської ради - організатора земельних торгів, викладену в листі від 19.11.2018 р. №129 Товариства з обмеженою відповідальністю «Земпроектінвест» - виконавця земельних торгів, щодо допуску Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно 18» до участі в конкурсі (допуску до реєстрації процедури проведення земельних торгів) з передачі права оренди на земельну ділянку для розміщення автозаправної станції з пунктом сервісного обслуговування водіїв та пасажирів, автомийки, АГЗП, яка розташована за адресою: м.Дніпро, вул.Журналістів, кадастровий номер НОМЕР_1.

В обґрунтування позовної заяви вказано, що позивачем було подано пакет документів як особою, яка бажає взяти участь в земельних торгах на право оренди земельної ділянки, проте у допуску до реєстрації процедури проведення земельних торгів було відмовлено з огляду на ненадання протоколу №1 від 12.11.2018 р. та інформації про статус платника податків, що підприємство вважає незаконним.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.11.2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 17.12.2018 р. о 10:00 год.

У зв'язку із клопотаннями відповідача та третьої особи про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено до 10:30 год. 16.01.2018 р.

У судове засідання 16.01.2018 р. прибули уповноважені представники сторін та третьої особи.

Представником відповідача подано клопотання про закриття провадження у справі з огляду на те, що справа повинна розглядатися в порядку господарського судочинства.

Представники позивача проти заявленого клопотання заперечували.

Представник третьої особи заявлене клопотання підтримав.

Вирішуючи питання про закриття провадження у справі за заявленим клопотанням відповідача, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визначених в даній статті.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно п.7 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з &?о;…&?л; питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів &?т;…&g ;». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (стаття 4 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень " означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб'єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати такий спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Вказана позиція суду узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною у постановах від 17 квітня 2018 року по справі № 815/6956/15 та від 17 жовтня 2018 року № 820/5999/16 .

У відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є особою, яка бажає взяти участь в земельних торгах на право оренди земельної ділянки. Пакет документів для реєстрації було подано виконавцю земельних торгів - ТОВ «Землепроектінвест». Від представника виконавця земельних торгів було отримано письмове повідомлення №129 від 19.11.2018 р. про недопуск претендента до реєстрації процедури проведення земельних торгів з огляду на недостатність поданих документів.

Таким чином, відмова, яка оскаржується, надана виконавцем земельних торгів - ТОВ «Землепроектінвест».

Процедура проведення земельних торгів регулюється Земельним кодексом України.

Так, згідно ч.1 ст. 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 135 Земельного кодексу України земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з учасником (переможцем) земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу плату за користування нею, зафіксовану в ході проведення земельних торгів.

Продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених частинами другою і третьою статті 134 цього Кодексу.

На земельних торгах не може бути використане переважне право купівлі.

Продаж земельних ділянок, що перебувають у приватній власності, або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) може здійснюватися на земельних торгах виключно з ініціативи власників земельної ділянки. У такому разі земельні торги регулюються положеннями цього Кодексу, якщо інше не передбачено законом чи договором з виконавцем земельних торгів.

Організатором земельних торгів є фізична або юридична особа - власник земельної ділянки, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки, які уклали з виконавцем земельних торгів договір про проведення земельних торгів.

Виконавцем земельних торгів є суб'єкт господарювання, який уклав з організатором земельних торгів договір про їх проведення.

Як вбачається з матеріалів справи, наданий до реєстрації пакет документів Дніпровська міська рада не приймала, відмову у допуску претендента до реєстрації не надавала.

Таким чином, Дніпровська міська рада - організатор земельних торгів, на етапі подання-отримання документів для реєстрації особи, яка бажає взяти участь у торгах згідно визначеної процедури, не виконувала відносно позивача жодних владних управлінських функцій.

Відповідно до пункту 6, 13 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці та вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

З викладеного слідує висновок, що позовні вимоги є похідними від права власності на нерухоме майно, а тому даний спір має ознаки приватноправового та за суб'єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов'язки юридичних осіб приватного права.

Суд звертає увагу на складову, закріплену у статті 6 Конвенції - вимогу щодо законності суду, тобто суду, встановленого законом. Це поняття включає організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції) складову. Порушення під час визначення юрисдикції суду безумовно призводить до порушення права на справедливий суд.

Відповідно до статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Таким чином, повноваження кожного органу законодавчої, виконавчої та судової влади не є безмежними, а визначаються Конституцією та законами України.

Отже, суди не мають права розглядати вимоги, які не належать до їх юрисдикції, визначеної законом.

Згідно п.1 ч.1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У ч. 1 ст. 239 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

За наведених обставин у сукупності, для належного вирішення спору, який виник, суд вважає за необхідне закрити провадження у даній справі та роз'яснити позивачу, що даний спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 19, 90, 238, 239, 243 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання Дніпровської міської ради про закриття провадження у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно 18» до Дніпровської міської ради, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Землепроектінвест» про визнання протиправної відмови, - задовольнити;

Закрити провадження у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно 18» до Дніпровської міської ради, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Землепроектінвест» про визнання протиправної відмови.

Роз'яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Техно 18», що розгляд даного спору відноситься до юрисдикції господарського суду.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 16.01.2019 р.

Суддя (підпис) В.С. Віхрова
Ухвала не набрала законної сили 16.01.19 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді В.С. Віхрова Ю.Ю. Ковтун