Справа № 265/7611/18
Суддя: Шиян В. В.
Дата ухвалення: 2019-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №265/7611/18
Провадження №2-а/265/21/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі

головуючого судді Шиян В.В.,

за участю секретаря Себко Г.Л,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до сектору реагування патрульної поліції Селідовського відділення поліції Покровського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Донецький області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до сектору реагування патрульної поліції Селідовського відділення поліції Покровського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Донецький області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позову посилався на ті обставини, що поліцейським СРПП Селідовського ВП ст. сержантом Моісєєнко Д.В. 21 серпня 2018 року, його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, в дохід держави в сумі 255 гривень за скоєння правопорушення передбаченого ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП). З постанови серії ДП18 № 062331 від 21 серпня 2018 року вбачається, що 12 серпня 2018 року об 6 годині 25 хвилини, він рухаючись на перехресті вулиці Центральної та Вокзальної в смт. Цукурино, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушив п. 8.4 б ПДР України. Зі вказаною постановою позивач не згоден, оскільки 12 серпня 2018 року він не проїжджав смт. Цукуріно, оскільки знаходився в місті Маріуполі. Складення постанови 21 серпня 2018 року, про ніби виявлене порушення 12 серпня 2018 року, теж є не законним у зв'язку з чим, просить суд задовольнити його позовні вимоги, постанову серії ДП18 № 062331 від 21 серпня 2018 року - скасувати.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, надав суду заяву с проханням розглядати справу у його відсутність. На задоволенні позовних вимог наполягає.

Представник відповідача до суду не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 062331 від 21 серпня 2018 року, ОСОБА_1, 12 серпня 2018 року, о 6 годині 25 хвилин, керуючи транспортним засобом ЗАЗ, державний номер НОМЕР_2, рухаючись на перехресті вулиці Центральної та вулиці Вокзальної в смт. Цукуріно Селидівського району Донецької області, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 « Проїзд без зупинки заборонено», чим порушив п. 8.4 Б ПДР України.

Згідно постанови серії ДП18 № 062331 від 21 серпня 2018 року, прийнятої інспектором поліції, на водія ОСОБА_1, накладено адміністративне стягнення за ст.. 122 ч.1 КпАП України, у виді штрафу в сумі 225 гривень.

Так, частиною 1 статті 122 КпАП України, передбачена адміністративна відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Згідно п.8.4.б ПДР України, знаки пріоритету встановлюють черговість проїзду перехрестя , пересічення прохідних частин чи вузьких ділянок дороги. До знаків пріоритету відноситься знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено».

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, у ній мають бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Частиною 2 статті 258 КУпАП органи Національної поліції України звільнено від обов'язку складати протокол про адміністративне правопорушення а посилання на належні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено у статтею 251 КУпАП, повинні міститися в постанові про адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст.ст. 33, 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно постанови серії ДП18 № 062331 від 21 серпня 2018 року, правопорушення було виявлене 12 серпня 2018 року, тоб то майже за 10 днів до складення постанови серії ДП18 № 062331 від 21 серпня 2018 року. Ніяких доказів щодо вчинення зазначеного правопорушення саме в цей день та час і саме водієм ОСОБА_1, до постанови долучено не було.

Відповідач в судове засідання не з'явився, відзив на позовну заяву суду не надав.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов'язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Я вбачається з постанови серії ДП18 № 062331 від 21 серпня 2018 року, ніяких доказів зафіксованих за допомогою фото і кінозйомки до постанови не долучено, показів свідків не має. Водій ОСОБА_1 на місці зупинки свою провину не визнав.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Проаналізувавши всі надані сторонами докази, суд прийшов до переконання що відповідачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення водієм ОСОБА_1, п. 8.4 б ПДР України, та відповідно вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122 ч.1 КпАП України, саме 12 серпня 2018 року, у зв'язку з чим, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню а постанова про накладення адміністративного стягнення серії ДП18 № 062331 від 21 серпня 2018 року - скасуванню.

До адміністративного позову ОСОБА_1, було долучено клопотання про поновлення пропущеного строку, оскільки він в період з 29 серпня 2018 року по 5 вересня 2018 року знаходився на лікуванні в місті Києві, що підтверджується медичними документами, та квитком на поїзд.

Відповідно до ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Статтями 287, 289 КпАП України, передбачено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою щодо якої її винесено протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанову серії ДП18 № 062331 відносно ОСОБА_1 було складено 21 серпня 2018 року. Адміністративний позов було подано до суду 6 вересня 2018 року тоб то після спливу строку наданого для оскарження постанови.

Однак згідно консультативних висновків нейрохірурга, консультативних висновків лікарів та інших медичних документів, ОСОБА_1, з 29 серпня 2018 року по 4 вересня 2018 року знаходився в місті Києві на лікуванні. До міста Маріуполя, ОСОБА_1 повернувся 5 вересня 2019 року, а позов було подано 6 вересня 2018 року. Враховуючи вищенаведене, на підставі поданої заяви та доданих до неї документів, суд вважає за можливе поновити строки звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 2-15, 19-21, 72-79, 121, 122, 159-164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 293-295 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до сектору реагування патрульної поліції Селідовського відділення поліції Покровського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Донецький області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному серії ДП18 № 062331 від 21 серпня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.1 КпАП України - скасувати, провадження по справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень КАС України від 15 грудня 2017 року, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення було складено та підписано 14 січня 2019 року .

Суддя: