Справа № 0540/9101/18-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року справа №0540/9101/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Блохіна А.А., суддів: Сіваченко І.В., Шишова О.О. , при секретарі судового засідання Романченко Г.О. за участю представника позивача ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 0540/9101/18-а (головуючий І інстанції Ушенко С.В., складене в повному обсязі 24 жовтня 2018 року в м. Слов'янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_2 до Костянтинівсько-Дружківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

20 вересня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Костянтинівсько-Дружківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати пенсії з дати її припинення та зобов'язання відновити нарахування і виплату пенсії з виплатою виниклої заборгованості, а також утриматись від подальшого призупинення її виплати.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона отримує пенсію у разі втрати годувальника, перебуває на обліку та отримувала пенсію у відповідача, проте відповідач припинив їй виплату пенсії з невідомих для неї причин. З метою з'ясування обставин, щодо причин припинення пенсії, позивач звернулась з заявою до Пенсійного органу про поновлення виплати пенсії, але станом на день подачі даного позову до суду, виплата пенсії так і не була поновлена. Позивач вважає дії відповідача щодо припинення їй виплати пенсії такими, що порушують законодавство та її конституційні права.

В матеріалах справи наявний відзив відповідача на позовну заяву, вмотивований тим, що позивач перебуває на обліку в Костянтинівсько-Дружківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області. Позивачу припинено виплату пенсії з 01.07.2018 на підставі даних інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи, оскільки позивач ймовірно відсутній на підконтрольній території понад 60 днів. Письмове рішення не складалось. Станом на теперішній час, позивачу поновлено нарахування та виплату пенсії з жовтня 2018 року. Відповідно до Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365, суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачують на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Пенсія за період з 01.07.2018 по 30.09.2018 буде виплачена після прийняття відповідної постанови Кабінетом Міністрів України, станом на теперішній час така постанова відсутня. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 0540/9101/18-а позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Костянтинівсько-Дружківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_2 з 01 липня 2018 року. Зобов`язано Костянтинівсько-Дружківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити нарахування і виплату пенсії ОСОБА_2 та виплатити їй виниклу заборгованість з пенсійних виплат за період з 01.07.2018 по 30.09.2018. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив частково рішення місцевого суду скасувати та прийняте нове, яким визнати протиправними дії Костянтинівсько-Дружківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_2 з 01 червня 2018 року. Зобов`язати Костянтинівсько-Дружківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити нарахування і виплату пенсії ОСОБА_2 та виплатити їй виниклу заборгованість з пенсійних виплат за період з 01.06.2018 по 30.09.2018.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції помилково зазначено час припинення виплати пенсії липень 2018 року, так як виплати припинено з червня 2018 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги,

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1.

Відповідач в даних правовідносинах є суб'єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Відповідно до посвідчення № НОМЕР_2, ОСОБА_2 має право на одержання пенсії у разі втрати годувальника.

Як встановлено матеріалами справи та не заперечується відповідачем, з 01 липня 2018 року Костянтинівсько-Дружківським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області припинена виплата ОСОБА_2 пенсії у разі втрати годувальника.

З 01.10.2018 позивачу поновлено нарахування та виплату пенсії без виплати заборгованості за період з 01.07.2018 по 30.09.2018, що підтверджується довідкою про нараховану та фактично виплачену пенсію ОСОБА_2, наявною в матеріалах справи.

Як вбачається з відзиву відповідача на адміністративний позов, позивачу припинено виплату пенсії з 01.07.2018 на підставі даних інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи, оскільки позивач ймовірно відсутній на підконтрольній території понад 60 днів. Письмове рішення щодо припинення такої виплати відповідачем не приймалось.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Право на соціальний захист, а саме на отримання пенсії, гарантовано Конституцією України та чинними нормативно - правовими актами України.

Згідно статті 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Стаття 4 Закону № 1058-ІV визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Підстави для припинення виплати пенсії передбачені частиною 1 статті 49 Закону 1058-ІV, а саме: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду № 25-рп/2009 від 07.10.2009); у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Припинення виплати пенсії здійснюється на підставі рішення органу Пенсійного фонду.

Законом № 1058-ІV не передбачено жодної з підстав, на які посилається відповідач у своєму відзиві на даний адміністративний позов. Відповідач, припиняючи виплату пенсії не послався на Закон та його норму, що передбачає таке припинення, тобто не вказав, яка з обставин, визначених наведеною нормою Закону, стала підставою для невиплати (призупинення виплати) позивачу пенсії, а також вчинив дії щодо припинення виплати позивачеві пенсії без прийняття передбаченого законом рішення.

Посилання представника Управління на положення постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" та "Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" і "Порядок здійснення контролю за їх проведенням", затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365, положення постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 335 "Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365", суд не приймає до уваги з огляду на те, що вказані постанови є підзаконними нормативно-правовими актами, які мають нижчу юридичну силу ніж Закон, які значно звужують встановлене законодавством право на отримання пенсії позивачем, а тому право позивача на отримання пенсії було безпідставно порушено відповідачем.

Таким чином, зазначені відповідачем підстави не є належними для припинення пенсійних виплат в розумінні статті 49 Закону № 1058.

За таких обставин суд, виходячи з пріоритетності норм, застосовує вимоги ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та не приймає до уваги доводи відповідача щодо необхідності застосування норм постанов Кабінету Міністрів України.

Відповідно до встановлених у справі обставин, суд приходить до висновку, що нездійснення відповідачем виплати позивачу раніше призначеної пенсії є безпідставним.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідач, припиняючи виплату пенсії позивачеві, діяв у спосіб, не передбачений законодавством. При цьому, визнанню протиправними підлягають саме дії відповідача по припиненню виплати позивачеві пенсії.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у рішенні від 03.05.2018 у зразковій справі № 805/402/18, яке, у відповідності до постанови Великої Палати Верховного Суду, набрало законної сили 04.09.2018.

У відповідності до приписів ч. 3 ст. 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Отже, оскільки дана адміністративна справа є типовою, суд, при ухваленні рішення враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у вищевказаному рішенні за результатами розгляду зазначеної зразкової справи.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Як вбачається з довідки № НОМЕР_3 від 24.10.2016 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 47 Закону № 1058-ІV, пенсія виплачується щомісяця у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 6 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596, одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка. Для внутрішньо переміщених осіб, які перебувають на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509, уповноваженим банком є АТ Ощадбанк.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до постанови КМУ від 13 вересня 2017 року № 689 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України" встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів Державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, проводиться через рахунки та мережу установ і пристроїв Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження.

Позивачем надано до суду копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_2, для отримання визначеної пенсії.

Згідно із ч.1 і ч. 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин суд вважає обґрунтованими в цій частині вимоги позивача. Проте наголошує, що відповідачем вчинено не бездіяльність, а дії, котрі й мають бути визнані протиправними.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність дій щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_2 з 01.07.2018, та як наслідок відповідач повинен сплатити заборгованість по виплаті пенсії за період з 01.07.2018 по 30.09.2018.

З вказаним висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, в частині періоду за який слід сплатити заборгованість, з огляду на наступне.

Згідно довідки Костянтинівсько-Дружківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, копії виписки по картковому рахунку ОСОБА_2 за період з 01.01.2018 року по 26.12.2018 року останнє зарахування пенсії здійснено у травні 2018 року.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції слід змінити. У абзаці другому резолютивної частини рішення слова та цифри « з 01 липня 2018 року» замінити словами та цифрами « з 01 червня 2018 року», у абзаці третьому резолютивної частини рішення цифри « з 01.07.2018 по 30.09.2018» замінити цифрами « з 01.06.2018 по 30.09.2018».

Відповідно до частини 4 статті 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Круючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Змінити рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 0540/9101/18-а.

У абзаці другому резолютивної частини рішення слова та цифри « з 01 липня 2018 року» замінити словами та цифрами « з 01 червня 2018 року».

У абзаці третьому резолютивної частини рішення цифри « з 01.07.2018 по 30.09.2018» замінити цифрами « з 01.06.2018 по 30.09.2018».

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 0540/9101/18-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 18 січня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді І.В. Сіваченко

О.О. Шишов