Справа № 263/16223/17
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року справа №263/16223/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Гаврищук Т.Г., Казначеєва Е.Г.,

за участю секретаря судового засідання Тішевського В.В.,

представника відповідача Дзюбенко Н.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Маріупольської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 вересня 2018 року у справі № 263/16223/17 (головуючий І інстанції Кулик С.В.) за позовом ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати протиправним та скасувати рішення Маріупольської міської ради №7/28-2537 від 28.02.2018 року щодо відмови у наданні ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; зобов'язати відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва, яка розташована за адресою: м. Маріуполь, вул. Маркелова.

В обґрунтування зазначила, що є учасником бойових дій. 07.08.2017 звернулась до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва, яка розташована за адресою: м. Маріуполь, вулиця Маркелова. Рішенням відповідача №7/28-2538 від 28.02.2018 було відмовлено у задоволенні клопотання про надання дозволу. Вважає таке рішення протиправним, таким що порушує конституційні права позивача, оскільки у відповідача немає правових підстав для відмови у задоволенні клопотання. Зазначає, що оскаржуване рішення не містить будь-якого обґрунтування відносно такої відмови.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 вересня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Маріупольської міської ради №7/28-2537 від 28.02.2018 року щодо відмови у наданні ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею від 0,0900 га до 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) по вулиці Маркелова в Приморському районі міста Маріуполя протиправним та скасувати його.

Зобов'язано Маріупольську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею від 0,0900 га до 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) по вулиці Маркелова в Приморському районі міста Маріуполя.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не відповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції щодо необґрунтованості рішення відповідача не знаходить свого підтвердження, оскільки в тексті рішення зазначено підставу відмови, а саме: висновок Головного управління містобудування та архітектури міської ради. Крім того, відмова підтверджена матеріалами до спірного рішення. Отже, Маріупольська міська рада належним чином розглянула клопотання позивача та прийняла рішення, яке відповідає діючому законодавству

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановила наступне.

Фактичні обставини справи.

07.08.2017 ОСОБА_2 звернулась до міського голови міста Маріуполя ОСОБА_3 з клопотанням про відведення земельної ділянки площею від 0,09 га до 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку. Земельна ділянка розташована на вул. Маркелова в місті Маріуполь (а.с. 3-4).

Відповідно посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 є учасником бойових дій (а.с. 10).

Рішенням Маріупольської міської ради від 28.02.2018 року №7/28-2537 ОСОБА_2 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею від 0,09 га до 0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вул. Маркелова в Приморському районі, рішення мотивовано тим, що розглянувши клопотання громадянки ОСОБА_2, керуючись ст. 12 ЗК України, ст. ст. 26, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в України", враховуючи висновок Головного управління містобудування та архітектури міської ради, міська рада вирішила відмовити у наданні зазначеного дозволу.

У висновку Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради №06-03-06/155-05 від 13.09.2017 року про погодження місця розташування об'єкта: замовник ОСОБА_2 ; адреса об'єкта: вулиця Маркелова, б/н, у Приморському районі міста Маріуполя Донецької області; площа земельної ділянки орієнтовно від 0,09 га до 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка); територіальна зона: ТР-2п зона транспортної інфраструктури, зазначено, що відповідно до наданих графічних матеріалів прошена земельна ділянка розташована в охоронній зоні метеомайданчику морської гідрометеорологічної станції міста Маріуполя, визначеної рішенням Виконавчого комітету Жданівської міської ради народних депутатів від 18.04.1984 №162/5. Відповідно до п.6.3.19 Зонінгу в охоронних зонах гідрометеорологічних станцій забороняється будівництво та розміщення будь-яких споруд та інших об'єктів, висаджування дерев і чагарників, тощо. Тому наміри замовника не відповідають дозволеним видам використання території згідно затвердженого плану зонування міста Маріуполя.

На підставі рішення виконавчого комітету Жданівської міської ради народних депутатів від 18.04.1984 №162/5 встановлено охоронну зону метеомайданчику морської гідрометеорологічної станції міста Жданова (колишня назва міста Маріуполя) по вулиці Усурійській, 21, обмежену замкнутою лінією, яка віддалена від меж метеомайданчику на 200 метрів в усі сторони та заборонено в межах охоронної зони виконання будь-яких будівельних робіт. Архітектурно-планувальному управлінню доручено закріпити в натурі межу вказаної охоронної зони.

Відповідно до Державного акту на право постійного користування землею НОМЕР_2 від 25.07.1997 року Донецькому обласному центру по гідрометеорології Маріупольською міською радою надано у постійне користування 0,1397 га землі для обслуговування споруд метеомайданчика, а також обслуговування будівель та споруд морської гідрометеостанції по вулиці Усурійській, на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради від 21.05.1997 року № 144/1. З Плану зовнішніх меж землекористування вбачається, що метеомайданчик та гідрометеорологічна станція межують з землями Маріупольської міської ради, а також з землями наступних приватних домоволодінь: АДРЕСА_1; вулиця Маркелова, 116; вулиця Усурійська, 19.

Згідно з графічним зображення земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні гідрометеорологічної станції, вона має площу 0,0707 га, а також наступні розміри довжина меж: 30,70м/літ.ГД/ (умовно північна сторона) х 22,27м (умовно східна сторона) х 30,42м (умовно південна сторона) х 14,24м/літ.АБ/+5,52м/літ.БВ/+3,79м./літ.ВГ/ (умовно західна сторона). При цьому межа з приватними домоволодіннями проходить по лінії: літ.АБ та літ.БВ з домоволодінням по АДРЕСА_1; літ.ВГ з домоволодінням по вулиці Маркелова, 116; літ.ГД з домоволодінням по АДРЕСА_2.

Згідно відповідей Донецького регіонального центру з гідрометеорології Державної служби з надзвичайних ситуацій від 03.10.2017 року на території міста Маріуполя знаходиться гідрометеорологічна обсерваторія, фахівці якої проводять гідрометеорологічні спостереження на наступних обєктах: метеостанція 1-го розряду (вулиця Усурійська, 21), морський гідрологічний пост МГП 1-го розряду (проспект Адмірала Луніна, 2). Комплексна лабораторія спостережень за забрудненням природного середовища проводить спостереження на 5 стаціонарних постах, які розміщені в різних районах міста. На усі обєкти спостережень оформлені Державні акти на право користування земельними ділянками. Гідрометеорологічні спостереження у місті Маріуполі проводяться згідно Настанови гідрометеорологічним станціям і постам. Згідно Постанови КМУ №2262 від 11.12.1999 року навколо цих обєктів встановлені та документально оформлені охоронні зони на відстані 200 метрів від метеомайданчика та 50 метрів від інших постів спостережень. Суміжні забудовники не завжди дотримуються вказаних та інших вимог, а також не отримують погодження гідрометеослужби. На території охоронної зони дозволяється вести господарську діяльність, якщо вона не суперечить вказаним вище вимогам. Також може здійснюватися приватне будівництво (одноповерхове) не порушуючи вимоги Настанов гідрометеорологічним станціям та Постанови КМУ №2262 від 11.12.1999 року.

Відповідо до відповіді Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області відділу у місті Маріуполі №277/105-18 від 15.02.2018 року, відомості про перенесення в натуру (на місцевості) меж охоронної зони земельної ділянки, розташованої за адресою: вулиця Усурійська, 21, та наданої Донецькому регіональному центру з метеорології, відсутні.

З відповіді ГУ ДСНС у Донецькій області № 12/03/760 від 14.02.2018р. вбачається, що будь-яких клопотань про встановлення межі метеомайданчика морської гідрометеорологічної станції міста Маріуполя до Маріупольської міської ради не подавалось.

У відповіді Державної служби з надзвичайних ситуацій від 10.07.2018 року за вих. № 02-10584/29 зазначено, що відповідно до Наказу ДСНС від 12.08.2014 року №464 «Про затвердження Переліку реперних кліматичних станцій ДСНС України» відділ метеорологічних і морських спостережень та інформації Маріупольської гідрометеорологічної обсерваторії Донецького РЦГМ, який працює за програмою метеорологічної станції другого розряду та морської гідрометеорологічної станції першого розряду не входить до Переліку реперних кліматичних станцій ДСНС України.

Донецький обласний центр по гідрометеорології має Державний акт на право постійного користування землею НОМЕР_2 від 25.07.1997 року загальною площею 0,1397 га. Землю надано у постійне користування для обслуговування споруд метеомайданчика та обслуговування будівель та споруд морської гідрометеостанції по вулиці Усурійській. В обрисах земельної ділянки зазначеного Державного акта охоронну зону не вказано. Охоронна зона була первинно встановлена у 1985 році, тобто до прийняття Постанови КМУ №2262 від 11.12.1999 року. У 2012 році Донецьким РЦГМ було виконано відновлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та присвоєно кадастрові номери. Межу охоронної зони відновлено не було, відповідні дані до земельно-кадастрової документації не внесено. Донецьким РЦГМ готується клопотання д органу місцевого самоврядування про встановлення охоронної зони, у тому числі навколо морської гідрометеостанції.

Судом встановлено, що на час розгляду позовних вимог спірна земельна ділянка за адресою м. Маріуполь, вул. Маркелова відноситься до земель комунальної власності міста Маріуполь, є вільною, що також підтверджено і переглянутими в судовому засіданні відеоматеріалами та фотознімками, наданими позивачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України, у редакції з 15.12.2017) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Учасникам бойових дій (до яких відносяться особи, визначені статтями 5, 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") надаються відповідно до статті 12 (пункт 14) Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" серед інших, такі пільги: першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва. Надання у власність земельних ділянок здійснюється у порядку, визначеному статтею 118 ЗК України.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Із змісту вимог ч. 7 ст. 118 ЗК України вбачається, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Повноваження у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, визначені ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в України".

Відповідно до вимог ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в України", рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, виходячи з вимог ст. 118 ЗК України, повинна бути мотивованою та може бути пов'язаною виключно з невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам законів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, Земельний кодекс України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, при цьому зобов'язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Виходячи із змісту оскаржуваного рішення відповідача, обґрунтування прийнятого рішення по клопотанню позивача не містить визначених ч. 7 ст. 118 ЗК України підстав для відмови у задоволенні заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та вмотивованої відмови у його наданні, що є порушенням вказаної норми ЗК України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу, що і було зроблено позивачем в частині позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, чого не було зроблено відповідачем.

Посилання відповідача на висновок Головного управління містобудування та архітектури Маріупольської міської ради №06-03-06/155-05 від 13.09.2017, як на обґрунтування прийнятого рішення, суд не приймає, оскільки вказаний висновок був наданий лише суду під час судового розгляду, у тексті оскаржуваного рішення відповідачем не наведено мотивування прийнятого рішення у відповідності до вимог ст. 118 ЗК України та ст. 2 КАС України.

При цьому суд погоджуючись з висновками суду першої інстанції, ще раз підкреслює, що оскаржуване рішення відповідача не містить визначених ч. 7 ст. 118 ЗК України підстав для відмови у задоволенні заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та вмотивованої відмови у його наданні. Зазначена обставина є цілком достатньою для скасування такого рішення відповідача із зобов'язанням останнього повторно розглянути відповідне звернення позивача.

За таких обставин позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення відповідача, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги посилання позивача на докази щодо наявності інших житлових будинків та споруд навколо метеорологічної станції, які належать іншим особам, як на підстави обґрунтування своїх позовних вимог про визнання рішення відповідача протиправним, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог, які не містять вимог перевірки рішень відповідача про виділення інших земельних ділянок іншім особам.

Слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не звертався до Центру адміністративних послуг, а подав клопотання безпосередньо до ради, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідач не повернув у зв'язку з цим документи позивачеві, а прийняв рішення по суті, яке і є предметом судового спору.

Враховуючи викладене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 195, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Маріупольської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 вересня 2018 року у справі № 263/16223/17 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 вересня 2018 року у справі № 263/16223/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 січня 2019 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Т.Г. Гаврищук

Е.Г. Казначеєв