Справа № 817/1855/17
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року№ 857/1349/18
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Курильця А.Р., Мікули О.І.,

при секретарі судового засідання - Чопко Ю.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Державного підприємства «Сарненське лісове господарство» на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року у справі №817/1855/17 (суддя Щербаков В.В., рішення ухвалене о 15/55 год, м.Рівне, повний текст складено 12 березня 2018 року) за позовом заступника військового прокурора Західного регіону України до Державного підприємства «Сарненське лісове господарство», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Державна екологічна інспекція у Рівненській області, про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування лісорубного квитка, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року заступник військового прокурора Західного регіону України (далі - Заступник військового прокурора) звернувся до суду із позовом до Державного підприємства «Сарненське лісове господарство» (далі - ДП) про визнання дій протиправними щодо видачі лісорубного квитка від 23.06.2017 серії 02 ЛКБ №455344 (далі - Лісорубний квиток) в частині проведення рубок у кварталі 32 виділ 12,1, 15,1, 18,1, 19,1, 21,1 Страшівського лісництва, визнання протиправним та скасування зазначеного Лісорубного квитка у вказаній частині.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ДП щодо видачі Лісорубного квитка в частині проведення рубок у кварталі 32 виділ 12,1, 15,1, 18,1, 19,1, 21,1 Страшівського лісництва. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги наводячи норми матеріального права вказує на те, що матеріалами лісовпорядкування на 2016 рік були заплановані рубки під назвою «Розширення доріг лісогосподарського призначення» на які у 2016 році відповідач видав дозвіл - Лісорубний квиток, тому висновки суду, що наведені рубки не були запроектовані матеріалами лісовпорядкування на 2016 рік є безпідставними. Крім того, ДП є постійним користувачем лісів на землях державної власності і як постійний лісокористувач, наділений певними правами та обов'язками, встановленими чинним законодавством, зокрема, щодо видачі такого документу дозвільного характеру, як Лісорубний квиток.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Третя особа, відзиву на апеляційну скаргу не подала та просила про розгляд справи у відсутності їх представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора та представників відповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії ДП по видачі Лісорубного квитка в частині проведення рубок в кварталі 32 виділи 12,1, 15,1, 18,1, 19,1, 21,1 Страшівського лісництва вчинені без дотримання норм спеціального законодавства, а тому підлягають визнанню протиправними.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

На думку апеляційного суду, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права з огляду на нижченаведене.

Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено та підтверджено матеріалами справи, що в період з 19.07.2017 по 01.08.2017 Державною екологічною інспекцією в Рівненській області (далі - Інспекція) на підставі ухвали Шевченківського районного суду м.Львова від 26 червня 2017 року про надання дозволу на проведення Інспекцією перевірки щодо дотримання працівниками ДП упродовж 2016 року вимог Лісового кодексу України (далі - ЛК), Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та інших нормативних актів, що регулюють діяльність у сфері природоохоронного та іншого законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів під час проведення лісозаготівельних робіт з рубки дерев, наказу Інспекції від 11.07.2017 №226 та направлення на перевірку від цієї ж дати №205, проведено позапланову перевірку ДП, за наслідками якої складено відповідний акт перевірки (т.1 а.с.10-23).

Актом перевірки зафіксовано порушення щодо проведення рубки лісу на підставі виданого Лісорубного квитка, а саме: в кварталі 32 виділи 12,1, 15,1, 18,1, 19,1, 21,1 Страшівського лісництва на площі 0,6 га проведено рубку під назвою «Розширення доріг лісогосподарського призначення». У спеціальному дозволі вказано систему рубок - «інші рубки, пов'язані з веденням лісового господарства»; на підставі - «виробничо-фінансового плану на 2016 рік». Матеріалами лісовпорядкування, розчистку квартальної просіки в кварталі 32 виділах 12,1, 15,1, 18,1, 19,1, 21,1 Страшівського лісництва не запроектовано тобто вирубку проведено в порушення підпункту 2, 3 частини другої статті 19 ЛК, пункту 52 «Правил поліпшення якісного складу лісів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 12.05.2007 №724 (далі - Правила).

Звертаючись до суду з позовом Заступник військового прокурора вказав, що ДП шляхом видачі всупереч вимог законодавства Лісорубного квитка фактично неправомірно узаконено незаконні рубки лісу, чим порушено визначений законом порядок та підстави рубок лісу.

Відповідно до частини другої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року (звернення позивача до суду з позовом; далі - КАС), та частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, що діяла на час розгляду справи у суді першої інстанції (далі - КАС 2017), провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Стаття 2 КАС завданням адміністративного судочинства визначала захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС 2017 передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Водночас за приписами пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС 2017 адміністративною справою визначається переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1 статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їх посадовою чи службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні публічно-владних управлінських функцій.

Відповідно до частини другої статті 60 КАС з метою представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з адміністративним позовом (поданням), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження в якій відкрито за адміністративним позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами для представництва інтересів громадянина або держави. Прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві (поданні) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до адміністративного суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Прокурор, який звертається до адміністративного суду з метою представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво), повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Для представництва інтересів громадянина в адміністративному суді прокурор також повинен надати документи, що підтверджують недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність відповідного громадянина, а також письмову згоду законного представника або органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси відповідної особи, на здійснення ним представництва.

Зважаючи на наведені правові норми, необхідно зазначити, що прокурор мав право (повноваження) звернутись до суду в інтересах держави у двох випадках - оскарження рішень, дій чи бездіяльності відповідача як суб'єкта владних повноважень, або у випадку, конкретно передбаченому законом.

Натомість, ДП не є суб'єктом владних повноважень в розумінні пункту 7 частини першої статті 3 КАС, а є суб'єктом господарювання державної форми власності, тому його рішення чи дії не можуть бути оскаржені до суду в порядку адміністративного судочинства.

У спірних правовідносинах ДП, видаючи Лісорубний квиток, що є дозвільним документом (спеціальними дозволом на заготівлю деревини) не виконувало публічно-владні управлінські функції на виконання делегованих повноважень.

При цьому, позивач жодним чином з посиланням на норми законодавства не обгрунтував, повноваження якого органу державної влади чи органу місцевого самоврядування були делеговані відповідачу у спірному випадку.

За приписами пункту 2 постанови КМУ №761 «Про затвердження Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів», який визначає умови і механізм видачі лісорубного або лісового квитка як спеціального дозволу на використання лісових ресурсів, лісорубний або лісовий квиток є основним документом, на підставі якого: здійснюється спеціальне використання лісових ресурсів; ведеться облік дозволених до відпуску запасів деревини та інших продуктів лісу, встановлюються строки здійснення лісових користувань та вивезення заготовленої продукції, строки і способи очищення лісосік від порубкових решток, а також облік природного поновлення лісу, що підлягає збереженню; ведеться облік плати, нарахованої за використання лісових ресурсів.

Відповідно до частин третьої та першої статті 69 ЛК спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно.

Спеціальний дозвіл на інші види спеціального використання лісових ресурсів видається власниками лісів або постійними лісокористувачами, яким є ДП.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у параграфі 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №№29458/04 та 29465/04) зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 238 КАС 2017 суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

При цьому частина перша статті 319 КАС 2017 визначає, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених статтею 238 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19 КАС 20170, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Такі обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про закриття провадження у цій справі.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС 2017, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Сарненське лісове господарство» задовольнити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року скасувати та закрити провадження у цій справі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 21 січня 2019 року.