Справа № 138/3098/17
Суддя: Цибульський О. Є.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 138/3098/17
Провадження №:2-а/138/13/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Могилів-Подільський

Могилів Подільський міськрайонний суд Віницької області в складі:

головуючого, судді Цибульського О.Є.,

з участю секретаря Політанської Т.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Могилів-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась в Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області з позовом до Могилів-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, який мотивований тим, що вона є матірю дитини інваліда з дитинства, з 05.05.2010 року отримує пенсію за віком, яка була призначена їй достроково після досягнення 50 років.

01.11.2017 позивач звернулась до Могилів-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо врахування до її страхового стажу періоду з 25.10.1993 по 16.02.2008, протягом якого вона здійснювала догляд за її дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мала статус дитини інваліда з дитинства, та відповідного перерахунку розміру її пенсії.

16.11.2017 позивач отримала відповідь з управління ПФУ, згідно якої страховий стаж неможливо зарахувати, оскільки в період з 25.10.1993 по 19.03.1996 відсутні документи, які підтверджують догляд за дитиною, з 20.02.1995 вона є працюючою особою, з 20.03.1996 по 25.10.2006 під час догляду за дитиною інвалідом з дитинства не зараховується, оскільки вона є працюючою особою з 1995 року по 2009 рік, період догляду з 26.10.2006 по 16.02.2008 неможливо зарахувати, оскільки вона є працюючою особою та в матеріалах справи відсутні документи про інвалідність дитини 1 групи.

Позивач не погоджується з позицією відповідача, вважає відмову відповідача протиправною, оскільки з 11.12.1990 по 24.10.1993 вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. У зв'язку з отриманням її дитиною ОСОБА_4 статусу дитини інваліда з дитинства, починаючи з 20.03.1996 позивач знаходилась на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення ОСОБА_5 міської ради та отримувала допомогу по догляду за дитиною-інвалідом ОСОБА_4 Оскільки ОСОБА_4 була інвалідом з дитинства, позивач їздила з нею до лікарень, в санаторії, здійснювала догляд за дочкою. У зв'язку з тим, що для лікування дочки необхідні були кошти, позивач займалась інколи дрібним ремонтом одягу, а тому зареєструвалась як фізична особа-підприємець, однак більшу частину часу доглядала за дитиною та не займалась підприємницькою діяльністю. Крім того, позивач зазначила, що відповідачем було складено акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду за дитиною ОСОБА_4 Також, позивач перебувала у відповідача на обліку та отримувала допомогу по догляду за дитиною-інвалідом.

Зважаючи на викладене, позивач звернулась до суду з позовом в якому просить визнати протиправними дії Могилів-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до стажу роботи, необхідного для призначення пенсії, періоду з 25.10.1993 по 16.02.2008, протягом якого вона здійснювала догляд за дитиною-інвалідом - ОСОБА_4; зобов'язати ОСОБА_5 об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, необхідного для призначення пенсії, період з 25.10.1993 по 16.02.2008, протягом якого вона здійснювала догляд за дитиною-інвалідом - ОСОБА_4; зобов'язати ОСОБА_5 об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області провести перерахунок коефіцієнту страхового стажу та щомісячних пенсійних виплат ОСОБА_1 з урахуванням зарахованого стажу роботи за період 25.10.1993 по 16.02.2008, протягом якого вона здійснювала догляд за дитиною-інвалідом - ОСОБА_4; стягнути з Могилів-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на її користь понесені нею судові витрати у виді судового збору в розмірі 640 гривень.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позов.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні надала показання про те, що працювала медичною сестрою в КУ "ПМСД". Останні два роки до смерті ОСОБА_4, позивач наймала її для того, щоб свідок робила дитині масажі. Дитина була дуже хвора.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні надала показання про те, що вона з 1985 року знає позивача, перебуває з нею в дружніх стосунках, часто буває у неї в гостях. Коли свідок бувала вдома у позивача, остання постійно була з своєю дитиною. Позивач з дитиною часто перебувала в лікарнях - в м. Києві та м. Вінниця.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні надав показання про те, що позивач є його дружиною. Вона постійно здійснювала догляд за дитиною, їздила з нею в м. Київ та м. Вінницю, м. Запоріжжя та м. Одесу. Їхня донька боялась сама залишатись, в неї була фобія, а тому дружина весь час перебувала з нею. Для того щоб утримувати сімю та лікувати доньку необхідні були значні кошти, а тому у вільний час він працював на базарі під патентом дружини як підприємця. При цьому його дружина підприємницькою діяльністю не займалася, оскільки доглядала за донькою.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні повідомила суду, що позивач її сусідка. Позивач весь час доглядала за хворою дитиною. Також часто була з нею в лікарні. Батьки дитини дуже добре доглядали її.

Свідок ОСОБА_10 надала показання про те, що в 2003-2004 роках вона працювала вчителькою в школі № 1 в м. Могилів-Подільський Вінницької області, викладала фізику та математику. ОСОБА_4 була на індивідуальному навчанні. Її мати ОСОБА_1 постійно була з дитиною, доглядала її. Дитина дуже хворіла і підлягала індивідуальному навчанню.

Заслухавши позивача, її представника, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, відзив, відповідь на відзив, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з огляду на таке:

ОСОБА_4 народилась 25.10.1990 року, її батьками є ОСОБА_8 та ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІV-АМ № 316966 (а.с.12).

Як встановлено судом, позивач в період з 25.10.1993 по 16.02.2008 здійснювала безперервний фактичний догляд за дитиною інвалідом з дитинства, ОСОБА_4

Згідно пенсійного посвідчення виданого на ім'я ОСОБА_1, вона отримувала з 21.03.1996 соціальну пенсію по догляду за дитиною інвалідом (а.с.90).

16 лютого 2008 року, донька позивача - ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ № 101087 (а.с.13).

31.10.2017 ОСОБА_1 звернулась до Могилів-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області із заявою про зарахування до страхового стажу періоду з 25.10.1993 по 16.02.2008, як час здійснення догляду за дитиною-інвалідом (а.с.8).

Листом №7/с-03 від 13.11.2017 року позивачу було повідомлено про неможливість зарахування до страхового стажу періоду з 25.10.1993 по 16.02.2008, оскільки позивач працювала в період з 1995 року по 2009 рік. Крім того, неможливо зарахувати в стаж період з 25.10.1993 по 19.03.1996, оскільки відсутні документи, які підтверджують догляд за дитиною в даний період (а.с.10).

За приписами ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно із ч. 2 ст. 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно із п. 1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058 цей закон набрав чинності з 01.01.2004. Отже, враховуючи вимоги ч.ч. 2, 4 ст. 24 цього Закону страховий стаж за період до набрання ним чинності повинен визначатися за законодавством, що діяло до впровадження Закону №1058.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 (далі Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з абзацом першим пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовий книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 10 Порядку №637 визначено, що час догляду за інвалідом І групи, дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, встановлюється на підставі: акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду; документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для інвалідів І групи і дітей-інвалідів) і вік (для престарілих і дітей інвалідів).

Пунктами «є» та «ж» частини третьої статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується також, зокрема, час догляду за інвалідом І групи або дитиною - інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

З вищенаведеної норми випливає, що у випадку, якщо дитина визнана дитиною-інвалідом з дитинства, до стажу роботи, який дає право на трудову діяльність, зараховується час догляду за такою дитиною.

На підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_4 була дитиною-інвалідом суду надано довідку ЛКК № 241 та рішення ЛКК № 2028 від 15.11.2016. Згідно останнього рішення у висновку ЛКК зазначено: згідно наказу МОЗ, МФ МП та СП №454/471/516 - розділ ХХ п.3 пп. 3.54 дитині була призначена соціальна допомога до виповнення 18 р. віку 25.10.2008 р. - що засвідчено протоколом №56 від 12.10.2006. Хворіє від народження. (а.с.16,91).

Однак, відповідач ОСОБА_5 об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області не зарахував позивачці період догляду за дитиною-інвалідом за період з 25.10.1993 по 16.02.2008, оскільки позивач працювала в період з 1995 року по 2009 рік. Крім того, відповідач посилається на те, що неможливо зарахувати в стаж період з 25.10.1993 по 19.03.1996, оскільки відсутні документи, які підтверджують догляд за дитиною в даний період.

Позивачем не заперечувалась та обставина, що з 01.04.2000 вона була зареєстрована в Могилів-Подільському ОДПІ як фізична особа - підприємець та сплачувала фіксований патент: 15.01.2001 - 16,65 грн., 24.01.2001 - 28.8 грн., 18.10.2001 - 16.05 грн., та податки з доходів: 07.02.2002 - 1,7 грн., 29.04.2002 - 10 грн., 24.07.2002 - 17 грн. З 01.01.2003 по 18.02.2008 патентів не придбавала та доходів не декларувала. Дана обставина підтверджується довідкою № 2922 від 21.07.2017 Могилів-Подільського об'єднаної державної податкової служби ГУ ДФС у Вінницькій області (а.с.19).

Інших доказів виконання позивачем роботи як фізичною особою-підприємцем та отримання доходів, відповідачем суду не надано.

На підтвердження тієї обставини, що позивач фактично здійснювала догляд за дитиною-інвалідом ОСОБА_4 суду надано наступні докази:

виписки з медичної документації, згідно якої ОСОБА_1 разом з дитиною ОСОБА_4 проходила численні медичні обстеження, в тому числі у Вінницькій обласні дитячій клінічній лікарні, виписку із карти хвороби № 418, виписку епікриз, виписку з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_4, консультативний висновок від 20.02.2006 Інституту серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова, виписку № 6089, консультацію генетика Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І.Пирогова від 18.07.07, виписку з історії хвороби № 431, виписку № 710 Української спеціалізованої лікарні "Охматдит", виписку з історії хвороби № 431, та інші виписки (а.с.24-63).

Згідно довідки № 1413 від 08.11.2016 виданої Управлінням праці та соціального захисту населення ОСОБА_5 міської ради, ОСОБА_1 перебувала на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення ОСОБА_5 міської ради та отримувала Державну соціальну допомогу на дітей-інвалідів віком до 16 років - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 20.03.1996 по 25.10.2006 (а.с.18).

Здійснення позивачем постійного догляду за дитиною-інвалідом до 18 років, підтверджується також показаннями свідків, допитаних в судовому засіданні.

Також та обставина, що позивач доглядала за дитиною ОСОБА_4 підтверджується довідками № 345 від 15.09.2001, № 226 від 12.04.2010 виданими головою квартального комітету «Гірський» м. Могилів-Подільський (а.с.15).

Крім того, згідно довідки № 05-22/77 від 27.03.2017 СЗШ І-ІІІ ступенів № 1 м. Могилева-Подільського, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчалась в СЗШ І-ІІІ ступенів № 1 м. Могилева-Подільському в період з 1998 року по 2008 рік. Згідно наказу по школі від 06.09.1999 року № 102, у зв'язку з хворобою дитини було організовано індивідуальне навчання. Зі слів вчителів, які проводили індивідуальні заняття, уроки проводилися в присутності матері (а.с.88). Викладене підтверджується показаннями свідка ОСОБА_10, яка підтвердила, що ОСОБА_4 була на індивідуальному навчанні. Її мати ОСОБА_1 постійно була з дитиною, доглядала її. Дитина дуже хворіла і підлягала індивідуальному навчанню.

Пунктом 10 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, відповідно до якого: час догляду за інвалідом I групи, дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, встановлюється на підставі: акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду; документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для інвалідів I групи і дітей-інвалідів) і вік (для престарілих і дітей-інвалідів). Акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації), сільських, селищних рад, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їх сусідів, інших даних.

З матеріалів справи слідує, що відповідачем було складено акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду за дитиною-інвалідом до 16 років, яким встановлено, що позивач доглядала за дитиною-інвалідом ОСОБА_4 в період часу з 25.10.1993 по 31.12.2003 (а.с.17).

Відповідно п. 14 ст. 11 ЗУ «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» один з непрацюючих працездатних батьків, який фактично здійснює догляд за дитиною інвалідом, якщо він отримує допомогу або компенсацію відповідно до законодавства підлягає обов'язковому державному пенсійному страхуванню.

Згідно п. 1 Порядку нарахування та сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за деякі категорії застрахованих осіб, затвердженого Постановою КМУ від 25.08.2004 року №1092 органи праці та соціального захисту населення сплачують страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України за одного з непрацюючих батьків, які фактично здійснюють догляд за дитиною інвалідом, а також за непрацюючих працездатних осіб, що здійснюють догляд за інвалідом 1 групи або престарілим, який згідно з висновком мед закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу або компенсацію відповідно до законодавства - Постанова від 25.08.2004 року №1092.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи зібрані в судовому засіданні докази, суд вважає, що період фактичного реального здійснення догляду позивачем за дитиною-інвалідом ОСОБА_4 з 25.10.1993 по 16.02.2008 безпідставно не було зараховано відповідачем до страхового стражу позивача.

Жодних доказів на підтвердження здійснення позивачем підприємницької діяльності в період часу з 20.03.1996 по 25.10.2006 відповідачем суду не надано. Крім того, судом встановлено, що саме відповідачем було складено акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду за дитиною-інвалідом до 16 років, яким встановлено, що позивач доглядала за дитиною-інвалідом ОСОБА_4 в період часу з 25.10.1993 по 31.12.2003, що спростовує твердження відповідача про відсутність документів, які підтверджують догляд за дитиною у вказаний період.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідачем не доведено, що за період з 25.10.1993 по 16.02.2008, позивач не здійснювала догляд за дитиною-інвалідом ОСОБА_4, та займалася підприємницькою діяльністю.

Керуючись Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст. 77, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправними дії Могилів-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до стажу роботи, необхідного для призначення пенсії, періоду з 25.10.1993 по 16.02.2008, протягом якого вона здійснювала догляд за дитиною-інвалідом - ОСОБА_4.

Зобов'язати ОСОБА_5 об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, необхідного для призначення пенсії, період з 25.10.1993 по 16.02.2008, протягом якого вона здійснювала догляд за дитиною-інвалідом - ОСОБА_4.

Зобов'язати ОСОБА_5 об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області провести перерахунок коефіцієнту страхового стажу та щомісячних пенсійних виплат ОСОБА_1 з урахуванням зарахованого стажу роботи за період 25.10.1993 по 16.02.2008, протягом якого вона здійснювала догляд за дитиною-інвалідом - ОСОБА_4.

Стягнути з Могилів-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області (, адреса: вул. Вірменська, 19, м. Могилів-Подільський Вінницької області) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, понесені нею судові витрати у виді судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 17.12.2018.

СУДДЯ: