Справа № 813/3267/17
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №813/3267/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Карпи А.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 30.06.2017 року №361040-13,-

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 30.06.2017 року №361040-13.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23.11.2017 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2018 року, в адміністративній справі №813/3267/17 позов ОСОБА_3 було задоволено повністю, визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення від 30.06.2017 року №361040-13.

Не погодившись із висновками суду першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду.

Так, постановою Верховного Суду від 28.08.2018 року було задоволено частково касаційну скаргу відповідача, скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23.11.2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2018 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

02.10.2018 року справа була надіслана Верховним Судом до Львівського окружного адміністративного суду для розгляду та надійшла до суду 11.10.2018 року, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі.

Відповідно до вимог статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України та за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, адміністративну справу №813/3267/17 передано на розгляд головуючому судді Львівського окружного адміністративного суду Сподарик Н.І.

Ухвалою суду від 12.10.2018 року справу прийнято до розгляду.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є власником легкового автомобіля марки BMW Х6, номер кузова НОМЕР_1, обєм двигуна 2993, рік випуску 2015 року, у звязку з чим контролюючим органом нараховано йому транспортний податок за 2017 рік в сумі 20833,33 грн., про що винесено податкове повідомлення-рішення від 30.06.2017 року №361040-13.

При цьому, позивач зазначає, що контролюючим органом при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не було враховано норм ОСОБА_1 визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року №66.

Відтак, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню судом, з тієї підстави, що, маючи дані щодо позивача як власника автомобіля, інформацію про марку, модель, рік випуску, обєм двигуна автомобіля, контролюючим органом не були враховані вимоги Податкового кодексу України та норми ОСОБА_1 визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів від 18 лютого 2016 року №66.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду.

02.11.2018 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву.

13.11.2018 року від позивача надійшла до суду відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 26.12.2018 року було постановлено розгляд справи №813/3267/17 проводити за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні, що відбулося 15.01.2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задоволити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та наголосив, що оскаржуване рішення прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством, а відтак, заявлений позов задоволенню не підлягає.

Заслухавши пояснення представників сторін, надані у судових засіданнях, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи висновки Верховного Суду, суд дійшов наступних висновків.

Позивач є власником легкового автомобіля марки BMW Х6, номер кузова НОМЕР_1, обєм двигуна 2993, рік випуску 2015 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Листом ПФ «Христина» за вих.док. №118 від 23.11.2017 року стверджується, що автомобіль BMW Х6, номер кузова НОМЕР_1 був випущений 16.01.2015 року.

30.06.2017 року Головним управлінням ДФС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення №361040-13, яким на підставі п.п.54.3.3 пункту 54.3 статті 54, п.п.267.6.2 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України позивачу визначено суму податкового зобовязання за платежем - транспортний податок з фізичних осіб за 2017 рік в розмірі 20833,33 грн.

Не погодившись з таким рішенням контролюючого органу, позивач оскаржив його до суду.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 Податкового кодексу України).

Так, 01 січня 2017 року набрали чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21 грудня 2016 року №1797-VIII (далі - Закон №1797-VIII) та Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» від 20 грудня 2016 року №1791-VIII (далі - Закон №1791-VIII), якими зокрема внесені зміни до статті 267 Податкового кодексу України, яка визначає основні елементи транспортного податку, порядок його обчислення та строки сплати.

Відповідно до пункту 10.2 статті 10 Податкового кодексу України, місцеві ради обовязково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Повноваження міських рад щодо податків та зборів визначені статтею 12 Податкового кодексу України.

Згідно підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Водночас, пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1791-VIII установлено, що в 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання Закону України від 20 грудня 2016 року №1791-VIII, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин), платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є обєктами оподаткування.

За положеннями абзацу 1 підпункту 267.2.1 пункту 267.2. статті 267 Податкового кодексу України, обєктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відтак, з 01 січня 2017 року платниками транспортного податку є власники легкових автомобілів не старше п'яти років, середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати.

Станом на 01 січня 2017 року мінімальна заробітна плата установлена в розмірі 3200 грн (стаття 8 Закону України Про державний бюджет України на 2017 рік). Отже, 375 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2017 року складали 1200000 грн.

Таким чином, об'єктом оподаткування у 2017 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1200000 грн. та з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно).

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, обєму циліндрів двигуна, типу пального (абз.2 підпункту 267.2.1пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України).

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, обєм циліндрів двигуна, тип пального (абз.3 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України).

Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року №66 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.06.2017 року №428), (далі ОСОБА_1), встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до обєктів оподаткування транспортним податком.

Пунктом 2 ОСОБА_1, середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: С ср = Ц н х (Г / 100), де Ц н - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об'єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року №403 (Офіційний вісник України, 2013 року, №44, ст.1576).

Джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) (пункт 3 ОСОБА_1).

Інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, обєму циліндрів двигуна, типу пального подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством «Держзовнішінформ» до Мінекономрозвитку (пункт 4 ОСОБА_1).

Аналіз наведених положень Податкового кодексу України, ОСОБА_1 та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів свідчить, що для визнання автомобіля обєктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб до уваги береться, зокрема середньоринкова вартість такого автомобіля, яка визначається статистичними методами з урахуванням певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу та встановлюється, виключно, Мінекономрозвитку.

Отже, перелік легкових автомобілів, які є обєктом оподаткування у 2017 році (з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року), із зазначенням марки, моделі, року випуску, обєму циліндрів двигуна, типу пального, розміщується на офіційному веб-сайті центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі.

Обовязок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, які є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2017 році.

Відтак, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація про вартість автомобіля, яка розрахована виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, обєму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля.

Аналогічна правова позиція у тотожних правовідносинах була викладена Верховним Судом у постановах від 18 квітня 2018 року у справі №802/2438/16-а, від 10 травня 2018 року у справі №П/811/1630/16, від 05 червня 2018 року у справі №826/17092/16, від 1 серпня 2018 року у справі №826/1 7172/16, від 29 серпня 2018 року у справі №815/5503/16.

Одним з ключових у питанні надання правової оцінки спірному податковому повідомленню-рішенню є встановлення наявності або відсутності у контролюючого органу при визначені оспорюваного податкового зобовязання інформації про вартість конкретного транспортного засобу, яка була отримана від органу, уповноваженого її визначати - Мінекономрозвитку.

При цьому, в постановах Верховного Суду за наслідками перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанції в аналогічних правовідносинах суд касаційної інстанції зазначив, що суди не можуть підміняти органи державної влади та здійснювати покладені на них повноваження, розрахунок середньоринкової вартості автомобіля здійснений судом на сайті Мінекономрозвитку не може бути достовірним доказом, оскільки не враховує певних параметрів, які були актуальні на час визначення податкового зобовязання (постанови ВС від 05.06.2018 у справі №826/17092/16, від 12.06.2018 у справі №826/11959/16).

Аналіз викладених позицій Верховного Суду у взаємозвязку з викладеними положеннями Податкового кодексу України дають підстави для висновку, що контролюючий орган може визначити податкове зобов'язання з транспортного податку лише у разі надходження від Мінекономрозвитку інформації про середньоринкову вартість транспортного засобу.

Чинне законодавство виключає можливість визначення контролюючим органом податкового зобовязання з транспортного податку в інший спосіб, зокрема, шляхом проведення визначення середньоринкової вартості транспортного засобу за власною ініціативою, у тому числі на підставі даних та інформації, розміщеної на сайті Мінекономрозвитку.

Враховуючи позицію Верховного Суду та з'ясовуючи, чи мав відповідач інформацію, отриману у встановленому законом порядку, що могла бути джерелом для висновків про вартість транспортного засобу, відповідач мав надати суду:

- отриману від Мінекономрозвитку інформацію про вартість автомобіля, на підставі якої позивачу було визначене податкове зобов'язання з транспортного податку;

- розрахунок вартості автомобіля відповідного року випуску.

Ухвалою суду від 26.12.2018 року зобовязано відповідача подати до суду інформацію з офіційного веб-сайту Мінекономрозвитку про транспортні засоби, які були обєктом оподаткування транспортним податком у 2017 році та інформацію, яка стала підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення від 30.06.2017 року №361040-13.

Представником відповідача до суду надано роздруківку з офіційного веб-сайту Мінекономрозвитку датовану 14.01.2019 роком, в якій зазначена інформація про розрахунок вартості транспортного засобу марки BMW, моделі Х6, 3,0, внутрішнього згорання, дизеля, 2015 року випуску.

Так, згідно наданої роздруківки вбачається, що середньоринкова вартість такого транспортного засобу становить 1087320,78 грн., що не складає 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (1200000 грн.).

Представник відповідача не надав суду доказів того, що транспортний засіб мав вартість більшу, ніж та, що розрахована за методикою, затвердженою постановою КМ України №66.

Судом також досліджено надані представником позивача у судовому засіданні й на дослідженні яких наголошував Верховний Суд у постанові, роздруківки від 21.11.2017 року, від 23.11.2017 року з офіційного веб-сайту Мінекономрозвитку, в яких зазначена інформація про розрахунок вартості транспортного засобу марки BMW, моделі Х6, 3,0, внутрішнього згорання, дизеля, 2015 року випуску та зясовано, що середньоринкова вартість вказаного автомобіля вказаного транспортного засобі становить відповідно 1162316,00 грн., 1094490,83 грн.

Направляючи справу на новий розгляд Верховний Суд звернув, зокрема, увагу, що відповідачем не виконано обовязок щодо надання належних доказів на підтвердження наявності підстав для визначення позивачу податкового зобовязання. Натомість, судом, в порушення принципу офіційного зясування всіх обставин у справі, не витребувано ані у відповідача, ані у Мінекономрозвитку інформації, яка стала підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення. В той час як розрахунок середньоринкової вартості транспортного засобу здійснюється Мінекономрозвитку та безпосередньо впливає на визначення обєкту оподаткування транспортним податком.

Головним управлінням ДФС у Львівській області, на вимогу суду, не надано доказів, на підставі яких прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Окрім того, на вимогу суду представником відповідача не надано розрахунку нарахованої суми податкового зобовязання при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Проте, у судовому засіданні представник відповідача зазначив, що такий розрахунок відсутній.

Таким чином, судом встановлено, що вказаний автомобіль не є обєктом оподаткування, а позивач не є платником транспортного податку у відповідному році.

Статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З викладеного слідує, що саме на відповідача, як субєкта владних повноважень, покладено обовязок доведення правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. При цьому, відповідач повинен надати докази на підтвердження правомірності рішення разом з відзивом на позовну заяву, а в разі неможливості надання доказів з об'єктивних причин - повинен письмово повідомити про це суд.

Слід наголосити, що є загальновідомим факт, що відомості офіційного сайту Мінекономрозвитку оновлюються щорічно, у звязку з чим, суд станом на момент розгляду даної справи, на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку (http://www.me.gov.ua/) не має змоги самостійно встановити середньоринкову вартість автомобіля марки BMW Х6, номер кузова НОМЕР_1, обєм двигуна 2993, рік випуску 2015 року, яка мала бути розрахована податковим органом, з урахуванням приписів п.п.267.6.3 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України у 2017 році.

При цьому, посилання відповідача на те, що даний транспортний засіб включено до Переліку транспортних засобів, які були об'єктом оподаткування у 2017 році, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки згідно із п. 13 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №403 від 10.04.2013 року передбачено, що середньоринкова вартість транспортних засобів розраховується щокварталу Мінекономрозвитку для кожної марки та моделі транспортних засобів з урахуванням року випуску та пробігу, оприлюднюється до 10 числа наступного місяця в установленому Мінекономрозвитку порядку на офіційному веб-сайті Міністерства для вільного доступу та зберігається протягом 1095 днів з дня її оприлюднення.

Таким чином, з урахуванням наявних у справі доказів, практики Європейського Суду з прав людини, суд вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення не відповідає положенням податкового законодавства України, є протиправним та таким, що порушує охоронювані права та інтереси позивача, а відтак, підлягає скасуванню.

За сукупністю наведених обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов належить задоволити.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 30.06.2017 року №361040-13 задоволити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 30.06.2017 року №361040-13.

Стягнути з Головного управління ДФС у Львівській області (; 79003, м.Львів, вул.Стрийська, 35) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2) судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до пп.15.5 п.15 Розділу VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Сподарик Н.І.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 21 січня 2019 року.