Справа № 810/4050/18
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/4050/18 Суддя (судді) першої інстанції: Виноградова О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

за участю секретаря судового засідання Пушенко О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційні скарги ОСОБА_2, Переяслав-Хмельницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Переяслав-Хмельницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 з позовом до Переяслав-Хмельницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (далі - відповідач) про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо перерахунку позивачу пенсії з 1 лютого 2018 р.;

- зобов'язання відповідача провести позивачу перерахунок пенсії по інвалідності як інваліду ІІ групи відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 р. № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII) із заробітної плати, обчисленої відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) та виплати різниці в розмірі пенсії, починаючи з 1 лютого 2018 р., з урахуванням проведених виплат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по інвалідності як інвалід ІІ групи відповідно до Закону № 2262-XII. З 1 жовтня 2017 р. позивачу було перераховано пенсію та встановлено її у розмірі 6922,17 грн., проте, з 1 лютого 2018 р. розмір пенсії було зменшено до 3707,50 коп. та нараховано переплату. Зазначив, що відповідач листом від 9 лютого 2018 р. № 32/П-01 відмовив позивачу в проведенні перерахунку пенсії до її попереднього розміру, оскільки на час звільнення з військової служби позивач мав військове звання прапорщика. Стверджував, що з 1 лютого 2018 р. відповідачем було протиправно здійснено перерахунок пенсії позивача, оскільки останнім жодної заяви до відповідача з приводу перерахунку не подавалося.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05.10.2018 р. адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Переяслав-Хмельницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо перерахунку ОСОБА_2 пенсії з 1 лютого 2018 р. Визнано протиправним рішення Переяслав-Хмельницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, оформлене листом від 9 лютого 2018 р. № 32/П-01. задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Переяслав-Хмельницьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Вважає, що Переяслав-Хмельницьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області правомірно відмовлено ОСОБА_2 у перерахунку пенсії.

Апеляційну скаргу також подано ОСОБА_2, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову. Вважає, що судом першої інстанції під час прийняття рішення було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи в частині відмови в задоволенні позовних вимог. До суду надійшло клопотання вх. № 1566 від 16.01.2019 р. про розгляд справи без участі апелянта.

У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційним судом розглянуто справу в порядку письмового провадження згідно частини 2 ст. 313, п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її необґрунтованість та відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 25 липня 2012 р. перебував на обліку у відповідача та отримував пенсію по інвалідністю як інвалід ІІ групи відповідно до вимог Закону № 2262-XII. З 1 жовтня 2017 р. позивачу було перераховано пенсію і встановлено її у розмірі 6922,17 грн. щомісячно.

З 1 лютого 2018 р. відповідачем було здійснено переведення позивача на пенсію на підставі Закону № 1058-IV у розмірі 3707,50 грн. та нараховано переплату.

6 лютого 2018 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення попереднього розміру пенсію, отриманої до лютого 2018 р.

9 лютого 2018 р. листом № 32/П-01 відповідачем було відмовлено у такому перерахунку, зазначивши, що 1 січня 2007 р. чинним законодавством передбачено призначення та виплата пенсій особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону № 2262-XII Головними управліннями Пенсійного фонду України. Позивач має право звернутись до Головного управління Пенсійного фонду Київської області через уповноважений структурний підрозділ Міністерства оборони України. Крім того, зазначено, що розмір пенсії позивача обчислено відповідно до Закону № 1058-IV (а.с. 15-16).

У подальшому 26 лютого 2018 р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою, у якій просив посприяти у перерахунку пенсії по інвалідності як інваліду 2 групи відповідно до вимог Закону № 2262-XII (а.с. 12-13).

19 березня 2018 р. Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області листом № 1262/П-01 повідомило позивача про те, що відповідач листом № 32/П-01 надав позивачу відповідь щодо норм чинного пенсійного законодавства, показників, з яких проводиться обчислення розміру пенсії та складових пенсійної виплати. Крім того, зазначив, що оскільки позивач має військове звання прапорщик (тобто, не був військовослужбовцем строкової служби), підстави для призначення пенсії за нормами Закону № 2262-XII у відповідача відсутні (а.с. 17).

Наведене стало підставою для звернення позивача до суду із адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що нормами чинного законодавства не передбачено права органу пенсійного фонду здійснювати самостійне призначення іншого виду пенсії на підставі іншого Закону без заяви пенсіонера. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону № 2262-XII та Закону № 1058-IV призначається одна пенсія за її вибором. Натомість відповідачем не надано суду жодного документа на підтвердження наявності підстав для припинення виплати позивачу пенсії на підставі Закону № 2262-XII, яка була призначена позивачу з 25.07.2012 р., а тому відповідачем протиправно було здійснено призначення позивачу іншого виду пенсії на підставі іншого Закону без відповідної заяви позивача.

З вказаними висновками погоджується колегія суддів виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 pоку N 2262-XII (надалі - Закон N 2262-XII) визначено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Закон № 2262-XII має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв'язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно з вимогами ст. 1 названого Закону особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років (в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин).

Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали особами з інвалідністю за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року N 1058-IV (надалі - Закон N 1058-IV) визначено принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також врегульовано порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.05.2012 р. на засіданні Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України було встановлено, що отримані позивачем поранення, контузія пов'язані з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується протоколом № 1034.

З 25.07.2012 р. позивач перебував на обліку у відповідача та отримував пенсію по інвалідності як інвалід 2 групи відповідно до Закону № 2262-XII.

30.10.2017 р. відповідачем було здійснено перерахунок пенсії позивача з 1 жовтня 2017 р. на виконання вимог Закону № 1058-IV.

Зокрема, як вбачається з розпорядження від 30 жовтня 2017 р.: позивач ІНФОРМАЦІЯ_1, звання прапорщик, причина інвалідності - інвалід війни, дата встановлення групи інвалідності - 25 липня 2012 р., дата первинного звернення - 30 серпня 2012 р., дата первинного призначення - 25 липня 2012 р., розмір пенсії до перерахунку - 3869 грн. 37 коп., з 1 жовтня 2017 р. і довічно - 6922 грн. 17 коп.

Згідно з розпорядженням відповідача від 10.01.2018 р. № 111 «виплату пенсії по шифру 622 припинено та призначено виплату пенсії на підставі Закону № 1058-IV з 25 липня 2012 р.

Отже, як свідчать матеріали справи відповідачем самостійно без заяви позивача було здійснено переведення пенсії із одного виду, яка була призначена позивачу на підставі Закону № 2262-XII на інший вид, призначений на підставі вимог Закону № 1058-IV.

Згідно з вимогами ст. 18 Закону № 2262-XII пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.

Відповідно до вимог ст. 19 вказаного Закону групи і причини інвалідності, а також час її настання встановлюються медико-соціальними експертними комісіями, які діють на підставі положення про них, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Залежно від ступеня втрати працездатності особи з інвалідністю поділяються на три групи.

Як вбачається з ст. 23 Закону № 2262-XII, в разі наявності у особи з інвалідністю з числа осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугу років (пункт "а" статті 12), пенсія по інвалідності може призначатися їм у розмірі пенсії за вислугу років відповідно до вислуги (пункт "а" статті 13).

Вимогами ст. 10 Закону № 1058-IV встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Згідно з вимогами абз. 5 ч. 4 ст. 42 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 45 вказаного Закону переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Аналіз наведеної норми свідчить, що чинним законодавством встановлено чіткий порядок переведення особи з одного виду пенсії на інший, а саме, за заявою такої особи, призначеної в межах цього Закону.

Водночас, нормами чинного законодавства не передбачено права органу пенсійного фонду здійснювати самостійне призначення іншого виду пенсії на підставі іншого Закону без заяви пенсіонера.

Крім того, судом враховано правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 3 квітня 2018 р. у справі № 583/1463/17, згідно з якою відповідно до ст. 1-1 Закону №2262-XII законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону № 1058-IV та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Відповідно до вимог ст. 7 Закону №2262-XII військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Тобто, у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону №2262-XII та Закону №1058-IV призначається одна пенсія за її вибором.

Враховуючи, що з 25 липня 2012 р. позивачу було призначено пенсію відповідно до вимог Закону № 2262-XII, самостійне без заяви позивача призначення відповідачем позивачу пенсії на підставі Закону № 1058-IV є протиправним.

Крім того, вимогами ст. 49 Закону № 1058-IV визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Тобто, вказаною нормою визначено вичерпний перелік підстав, за яких можливе припинення та поновлення виплати пенсії.

Проте, у даному конкретному випадку відповідачем не надано суду жодного документа на підтвердження наявності підстав для припинення виплати позивачу пенсії на підставі Закону № 2262-XII, яка була призначена позивачу з 25 липня 2012 р.

До того ж відповідачем було нараховано позивачу переплату.

Так, вимогами ч. 1 ст. 50 названого Закону передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Проте, відповідачем не надано суду жодного документа на підтвердження наявності обґрунтованих підстав, визначених наведеною вище нормою.

Стосовно твердження відповідача про те, що позивач матиме право на пенсію відповідно до вимог Закону № 2262-XII лише після звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області через уповноваженого структурного підрозділу Міністерства оборони України, судом першої інстанції встановлено наступне.

Вимогами ст. 48 Закону № 2262-XII в редакції, чинній до 1 січня 2007 р. було передбачено, що заяви про призначення пенсій військовослужбовцям строкової служби, які звільнені з військової служби, та членам їх сімей подаються до районного (міського) органу Пенсійного фонду України за місцем проживання, а звільненим із служби особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей - до органів пенсійного забезпечення Міністерства оборони України, спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у справах охорони державного кордону України, Управління державної охорони, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державної податкової адміністрації України, Державного департаменту України з питань виконання покарань. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного пенсійного органу письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 2 листопада 2006 р. № 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсії деяким категоріям громадян» Міністерству оборони, Міністерству внутрішніх справ, Міністерству з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Службі безпеки, Державній податковій адміністрації, Державному департаменту з питань виконання покарань та іншим органам, що здійснюють призначення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (2262-12 ), забезпечити проведення інвентаризації пенсійних справ, виплатних та інших документів, необхідних для виконання функцій з призначення і виплати пенсій особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (2262-12) (далі-призначення і виплата пенсій), передачу їх до 1 січня 2007 р. органам Пенсійного фонду України згідно з актами, складеними за формою, що затверджується органами, зазначеними у цьому пункті, за погодженням з Пенсійним фондом України, та виплату пенсій до визначеного строку.

Станом на 25 липня 2012 р. (дату призначення пенсії позивачу) ст. 48 Закону № 2262-XII діяла в такій редакції: заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

Водночас, відповідачем не надано суду жодного документа на підтвердження недотримання позивачем вказаного порядку при подачі до відповідача заяви про призначення пенсії на підставі вказаного Закону.

З урахуванням викладеного висновок суду першої інстанції, що відповідачем протиправно було здійснено призначення позивачу іншого виду пенсії на підставі Закону № 1058-IV без його відповідної заяви є вірним.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо перерахунку позивачу пенсії з 1 лютого 2018 р. є обґрунтованими, а позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню.

Також суд першої інстанції, керуючись положеннями ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, - з метою повного захисту прав позивача вийшов за межі позовних вимог та визнав протиправним та скасував рішення відповідача про відмову у перерахунку пенсії позивача у раніше встановленому розмірі, оформленої листом від 9 лютого 2018 р. № 32/П-01.

Водночас, судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання відповідача провести позивачу перерахунок пенсії по інвалідності як інваліду ІІ групи відповідно до вимог Закону № 2262-XII із заробітної плати, обчисленої відповідно до Закону № 1058-IV та виплати різниці в розмірі пенсії, починаючи з 1 лютого 2018 р., з урахуванням проведених виплат, позаяк внаслідок визнання протиправними дій відповідача щодо перерахунку позивачу пенсії з 1 лютого 2018 р., підлягає виплаті пенсія, яка була нарахована та виплачувалася до 1 лютого 2018 р. у сумі 6922,17 грн. щомісячно. З вказаним висновком погоджується судова колегія з огляду на передчасність вказаних позовних вимог, що є підставою для відмови в їх задоволенні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги ОСОБА_2, Переяслав-Хмельницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, Переяслав-Хмельницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Л.О.Костюк

О.Є.Пилипенко