Справа № 813/3995/16
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/4102/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Кухтея Р.В.,

з участю секретаря судових засідань Коваль Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Міністерство економічного розвитку і торгівлі України про скасування податкового повідомлення-рішення,

суддя у І інстанції Сакалош Б.С.,

час ухвалення рішення 14 год. 53 хв.,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення 30 жовтня 2018 року,

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Галицької об'єднаної державної податкової інспекції (Сихівське відділення) Головного управління ДФС у Львівській області (далі - Галицька ОДПІ) від 30 червня 2016 року № 4230-1350, яким їй було визначено суму податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 25000 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 1 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 7 березня 2017 року, позов ОСОБА_2 було задоволено.

Постановою Верховного Суду від 5 червня 2018 року вказані судові рішення були скасовані, а справа направлена до суду першої інстанції на новий розгляд.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року у справі № 813/3995/16 позов ОСОБА_2 задоволено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що долучений податковим органом до матеріалів справи перелік автомобілів за 2016 рік Мінекономрозвитку не є належним та достатнім доказом правомірності нарахування позивачу суми грошового зобов'язання зі сплати транспортного податку, оскільки не враховує комплектації, пробігу та технічного стану транспортного засобу.

Податковим органом при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не було зроблено відповідні розрахунки для визначення середньоринкової вартості автомобіля позивача на офіційному сайті Мінекономрозвитку, оскільки такі розрахунки не було долучено до матеріалів справи.

При цьому відповідачем не надано до суду інших доказів на підтвердження того, що відповідний автомобіль позивача був об'єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році, а отже відсутні підстави для висновку про те, що при прийнятті оскаржуваного рішення контролюючий орган правомірно відніс належний позивачу транспортний засіб до об'єкту оподаткування транспортного податку за 2016 рік.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем, який просив його скасувати та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що належний ОСОБА_2 легковий автомобіль марки PORSCHE модель CAYENNE, з дизельним двигуном внутрішнього згорання об'ємом 2967 см3, рік випуску автомобіля 2013, зазначений у переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2016 році, наданим органу ДФС Мінекономрозвитку. Оскільки даний автомобіль є об'єктом оподаткування, Галицькою ОДПІ було правомірно сформовано та вручено ОСОБА_2 податкове повідомлення-рішення.

Наполягає на тому, що саме Галицька ОДПІ є належним відповідачем у справі, оскільки відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Сихівське відділення Галицької ОДПІ є лише його відокремленим підрозділом.

У поданому апеляційному суду відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. При цьому наполягала на тому, що долучений до матеріалів справи перелік Мінекономрозвитку автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2016 році, не є достатнім доказом правомірності нарахування позивачу грошових зобов'язань зі сплати транспортного податку, оскільки не містить даних щодо пробігу автомобіля ОСОБА_2

Додатково звертає увагу на порушення відповідачем встановленого законом строку надсилання оспорюваного податкового повідомлення-рішення, що на її думку є самостійною підставою для його скасування.

Представник Галицької ОДПІ у ході апеляційного розгляду підтримала доводи, викладені у апеляційній скарзі. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Представник ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційного суду просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення з мотивів, викладених у відзиві на неї.

Третя особа - Міністерство економічного розвитку і торгівлі України - надіслала апеляційному суду письмові пояснення з проханням провести апеляційний розгляд справи за відсутності його представника, у яких підтримало позицію апелянта.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, позивач є власником автомобіля марки PORSCHE CAYENE, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, зареєстрованого 2 квітня 2013 року.

30 червня 2016 року відповідачем прийнято оспорюване податкове повідомлення-рішення № 4230-1350, яким позивачу було визначено суму податкового зобов'язання із транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25000 грн. згідно із підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, підпунктом 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України (далі - ПК).

Позивач скористалася можливістю досудового порядку вирішення спору та оскаржила податкове повідомлення рішення в адміністративному порядку.

26 серпня 2016 року рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області № 4302/10/13-01-10-01-05 залишено без змін податкове повідомлення-рішення податкового органу від 30 червня 2016 року за № 4230-1350, а скаргу позивача без задоволення.

Рішенням Державної фіскальної служби України № 11390/1/99-99-11-02-01-14 від 28 жовтня 2016 року залишено без змін податкове повідомлення-рішення податкового органу від 30 червня 2016 року за № 4230-1350 та рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області № 4302/10/13-01-10-01-05 від 26 серпня 2016 року, а скаргу позивача у справі без задоволення.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регламентовано приписами ПК.

1 січня 2015 набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким згідно зі статтею 267 ПК введено новий транспортний податок.

Відповідно до пункту 10.2 статті 10 ПК місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Повноваження міських рад щодо податків та зборів визначені статтею 12 ПК.

Відповідно до підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

У разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об'єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю (підпункт 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 ПК).

Водночас, 24 грудня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», що набрав чинності 1 січня 2016 року (далі - Закон № 909-VIII), яким внесено зміни у ПК щодо об'єкту оподаткування транспортним податком.

Так, згідно із підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК (в редакції Закону від 24 грудня 2015 року № 909-VIII) об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону № 909-VIII визначено, що у 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Львівська міська рада 14 січня 2016 року прийняла ухвалу № 121 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 19 січня 2015 року № 4263 «Про затвердження положення про транспортний податок», якою у новій редакції викладено Положення про транспортний податок.

Враховуючи те, що Законом України № 909-VIII не встановлювався новий транспортний податок, а також не змінювалась його ставка, з 1 січня 2016 року платниками транспортного податку є власники легкових автомобілів, не старших п'яти років, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати.

Станом на 1 січня 2016 року мінімальна заробітна плата становила 1378 грн. (стаття 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік»), а отже 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 1 січня 2016 року складали 1033500 грн. і об'єктом оподаткування у 2016 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1033500 грн. та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно).

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті (абз.2 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК).

Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 66 (далі - Методика № 66), відповідно до положень пункту 2 якої середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року № 403 (далі - Порядок № 403), де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Пунктом 3 Порядку № 403 встановлено, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою:

С ср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100), де

Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні;

Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1;

Гк - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства (пункт 4 Порядку № 403).

Згідно із пунктом 5 Методики № 66 ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри:марка;країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс;тип та робочий об'єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація.

Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає Державній фіскальній службі інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (пункт 13 Методики № 66).

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг (пункт 14 Методики № 66).

Аналіз наведених положень Методики № 66 та Порядку № 403 свідчить про врахування при розрахунку цієї вартості певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу.

Обов'язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку.

Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Таким чином, на думку апеляційного суду, слід погодитися із доводами апелянта про те, що підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація про автомобіль позивача.

На виконання вимог вказаної Методики № 66, Мінекономрозвитку подало Державній фіскальній службі України інформацію щодо автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік».

Надана Мінекономрозвитку інформація свідчить про те, що належний позивачу на праві власності автомобіль PORSCHE модель CAYENNE, з дизельним двигуном внутрішнього згорання об'ємом 2967 см. куб., рік випуску автомобіля 2013, відповідає ознакам автомобілю цієї моделі з урахуванням строку експлуатації, який зазначений у вказаному переліку (а.с. 145), а отже у 2016 році був об'єктом оподаткування транспортним податком відповідно до вимог статті 267 ПК і дії податкового органу щодо визначення ОСОБА_2 податкового зобов'язання з вказаного податку є правомірними.

Оцінюючи доводи позивача щодо неврахування податковим органом пробігу автомобіля ОСОБА_2 при визначенні його вартості апеляційний суд звертає увагу на те, що Додатком 2 до Порядку № 66 передбачено коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів та встановлено нормативний середньорічний пробіг транспортних засобів у 27 000 км.

При цьому позивачем ні при оскарженні податкового повідомлення-рішення Галицької ОДПІ від 30 червня 2016 року № 4230-1350 у адміністративному порядку, ні у ході судового розгляду справи не надано жодного доказу про те, що фактичний середньорічний пробіг транспортного засобу позивача перевищує нормативний, що зменшує його вартість нижче 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Щодо посилань позивача на порушення контролюючим органом строку надсилання оспорюваного податкового повідомлення-рішення, то на переконання апеляційного суду дана обставина, сама по собі не впливає суть спірних правовідносин та може бути підставою для звільнення платника податку від зобов'язання по його сплаті.

Відповідно до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд дійшов переконання, що при вирішенні даного публічно-правового спору суд першої інстанції допустив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, таким обставинам. Тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та у задоволенні позову відмовити.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області задовольнити.

Скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року у справі № 813/3995/16 та у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
Р. В. Кухтей
Постанова у повному обсязі складена 17 січня 2019 року.