Справа № 640/19076/18
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Шурка О. І.,

за участю секретаря Видмеденко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови, за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.11.2018, -

В С Т А Н О В И Л А:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Київській області про скасування постанови від 02.10.2018 № КВ1075/32/АВ/ТД/ФС-447, якою на позивача на підставі абзацу другого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) накладено штраф у розмірі 111 690,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки відповідача про допущення позивачем працівника до роботи без укладення трудового договору є помилковими.

Також позивачем подано клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваної постанови.

Вважає, що є необхідність вжити заходів забезпечення адміністративного позову.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.11.2018 відмовлено в задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. До суду також надійшли пояснення апелянта та постанова ВС у справі 814/2156/16.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явився.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, оскільки безпосередня участь сторін у судовому засіданні, в даному випадку, не є обов'язковою, оскільки матеріали справи містять достатньо письмових доказів для з'ясування фактичних обставин, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представника відповідача. Крім того, відкладення розгляду справи спричинить невиправдане порушення процесуального строку її розгляду,

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що клопотання про забезпечення позову не підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не були надані належні та переконливі докази існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в цій адміністративній справі чи докази що очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

В обґрунтування заявленого клопотання позивач зазначає про наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення, зокрема:

- порушення права позивача на участь в прийнятті рішення про накладення штрафу, що позбавило його конституційного права на захист,

- не врахування відповідачем свідчень особи, яка начебто була допущена до роботи без укладання трудового договору про відсутність такого факту,

- відсутність в переліку діянь, за які передбачено відповідальність абзацом другим частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України такого діяння як несвоєчасне подання до територіального органу Державної фіскальної служби повідомлення про прийняття працівника на роботу.

Апелянт вказує, що ухвала суду першої інстанції не містить мотиви прийнятого судом рішення.

За доводами апелянта, стягнення з позивача штрафу, розмір якого в 30 разів перевищує розмір мінімальної заробітної плати може призвести до його банкрутства та припинення подальшої підприємницької діяльності, у зв'язку з чим подальше поновлення порушених прав позивача буде вкрай ускладнене або взагалі неможливе.

Також представником апелянта в судовому засіданні вказано про те, що припинення діяльності позивача матиме наслідком необхідність звільнення з роботи сімох найманих працівників, що вкрай негативно вплине на їх життя. Позивач має на утриманні трьох малолітніх дітей та дружину, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку та не має у зв'язку з цим заробітку.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ч. 4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, при цьому вважає за необхідне доповнити мотивувальну частину ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до абзацу 2 пункту 17 Постанови Пленуму ВАС України № 2 від 06.03.2008 року, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У разі виконання оскаржуваної постанови та стягнення коштів до бюджету, на що посилається апелянт, не може вважатися становищем, яке неможливо буде відновити, або до відновлення якого, у випадку задоволення позову, потрібно буде докласти значних зусиль.

Під час апеляційного розгляду справи позивачем не доведено наявність ознак очевидної протиправності оскаржуваної постанови.

Така протиправність постанови може бути виявлена судом на підставі з'ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв'язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Колегія суддів вважає, що позивачем не доведено існування обставин, визначених у ст.150 КАС України для забезпечення позову.

Наявність постанови Київського апеляційного суду від 21.11.2018 якою скасовано постанову Дарницького районного суду м. Києва від 09.10.2018 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 41 КУпАП та закрито провадження не свідчить про наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення на момент постановлення спірної ухвали. Оскільки вирішення питання щодо забезпечення позову вирішується виходячи з наданих доказів без виклику сторін.

Колегія суддів звертає увагу на те, що судом не було встановлено саме ознак очевидної протиправності постанови відповідача. Встановлення таких ознак є необхідним для вжиття заходів забезпечення позову. Разом з тим, фактична протиправність чи правомірність відповідного рішення може бути встановлена судом за наслідками розгляду та вирішення адміністративного позову по суті заявлених вимог.

Зазначення обставин щодо перебуванні на утриманні позивача трьох малолітніх дітей судом враховується, однак, не може бути підставою для забезпечення адміністративного позову без наявності підстав, передбачених ст. 150 КАС України.

З огляду на зазначене, клопотання про вжиття заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.11.2018 у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити частково.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.11.2018 змінити, доповнивши її в мотивувальній частині.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 22.01.2019