Справа № 260/1410/18
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2019-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2019 року м. Ужгород№ 260/1410/18
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті С.І.

при секретарі судового засідання Павловій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про оскарження дій суб'єкта владних повноважень, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 18 січня 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 22 січня 2019 року.

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області (далі - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області), яким просить: визнати протиправними дії відповідача щодо надання відмови у наданні дозволу та зобов'язати вчинити дії, а саме повторно розглянути, згідно порядку, який передбачений ст. 118 Земельного кодексу України, клопотання від 19.06.2018 року (вхідна реєстрація від 19.06.2018 року № Л-1395/0/17-18) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для надання у власність орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за межами населеного пункту на території Кам'яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.06.2018 року позивач звернувся згідно Порядку, що передбачений ст. 118 Земельного Кодексу України до , ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області в межах їх повноважень відповідно до ст. 122 ЗК України з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для надання у власність орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за межами населеного пункту на території Кам'яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. За розглядом клопотання позивач отримав від відповідача лист від 17.07.2018 року за № Л-1395/0-2761/0/18-18, в якому йому відмовлено у наданні дозволу вказавши підставу відмови те, що дана земельна ділянка перебуває у користуванні ДП "Ужгородське лісове господарство". Позивач вважає таку відмову безпідставною та незаконною, дії відповідача в контексті цього є такими, що порушують законні права та інтереси позивача в частині реалізації права на землю, оскільки, місце розташування земельної ділянки зазначене в клопотанні не відноситься до земель лісового фонду і не перебуває відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серія НОМЕР_2 від 03.12.1996 року у користуванні ДП "Ужгородське лісове господарство", що підтверджується "Технічним звітом по виготовленню державного акту на право постійного користування землею Ужгородського державного лісогосподарського підприємства, та зафіксованими в звіті відповідно координатами про винесення в натуру при виготовленні акту на постійне користування на яке іде посилання у відмові", що підтверджується довідкою ДП "Закарпатський науково-дослідний проектний інститут землеустрою" від 10.09.2018 року № 01-16/636 який і був розробником та виконавцем даної документації яка є підставою для виготовлення державного акту на постійне користування Ужгородського державного лісогосподарського підприємства і підтверджує надання недостовірних даних посадовцями ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області, та відсутність законних підстав для відмови, які прописані у виключному переліку ч.7 ст. 118 ЗК України.

ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області надано відзив на позовну заяву, згідно якого, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог посилаючись на їх необгрунтованість, оскільки, за результатами розгляду клопотання гр. ОСОБА_1, враховуючу всю надану інформацію та у зв'язку з невідповідністю місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, керуючись частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України, Головним управлінням надано вичерпну відповідь від 19.07.2018 року № Л-1395/0-2761/0/18-18 обгрунтувавши відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою обумовлена тим що зазначена на картографічних матеріалах земельна ділянка перебуває у користуванні ДП "Ужгородського лісового господарства" відповідно до державного акту на право постійного користування землею серія НОМЕР_3, право на яку не припинено.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пунктів 1-3, підпунктів 13, 18, 19 пункту 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17 листопада 2016 № 308, Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області (далі - Головне управління) є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та йому підпорядковане. Голова місцевої державної адміністрації координує діяльність Головного управління і сприяє йому у виконанні покладених на нього завдань.

Головне управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, дорученнями Прем'єр-міністра України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України, дорученнями Міністра аграрної політики та продовольства України, його першого заступника та заступників, наказами Держгеокадастру, дорученнями Голови Держгеокадастру та його заступників, актами місцевої державної адміністрації та органів місцевого самоврядування, а також цим Положенням.

Завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Головне управління відповідно до покладених на нього завдань: розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Закарпатської області.

Згідно із частиною 2 статті 78 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до частини 1 статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно із частиною 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (абзац перший частини сьомої статті 118 ЗК України).

Згідно з частиною 4 статтею 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

18.06.2018 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, які розташовані за межами населеного пункту на території Кам'яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області.

За результатами розгляду клопотання гр. ОСОБА_1, враховуючу всю надану інформацію та у зв'язку з невідповідністю місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, керуючись частиною 7 статті 118 ЗК України, ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області надано відповідь від 19.07.2018 року № Л-1395/0-2761/0/18-18 про відмову у наданні гр. ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, які розташовані за межами населеного пункту на території Кам'яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, мотивовану тим, що зазначена на картографічних матеріалах земельна ділянка перебуває у користуванні ДП "Ужгородського лісового господарства" відповідно до державного акту на право постійного користування землею серія НОМЕР_3, право на яку не припинено.

Позивач не погоджується із відмовою ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області у наданні йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, які розташовані за межами населеного пункту на території Кам'яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області з тих підстав, що ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області надано неправдиві відомості стосовно спірної ділянка, та така не перебуває у користуванні ДП "Ужгородського лісового господарства".

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, судом враховане наступне.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області звернулось листом від 20.06.2018 року № Л-1405/0-2347/0/18-18 до відділу в Ужгородському районі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області про надання наявної інформації про земельну ділянку відповідно до поданого клопотання гр. ОСОБА_1, у письмовому та електронному вигляді, згідно відомостей з Державного земельного кадастру, а також викопіювання з індексної кадастрової карти (плану), на якій орієнтовно відображено запитувану земельну ділянку.

Відповідно до інформації відділу в Ужгородському районі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області від 25.06.2018 року № 698/402-18-0.28 згідно картографічних матеріалів земельна ділянка площею 2,0000 га розташована за межами населеного пункту на території Кам'яницької сільської ради Ужгородського району, відповідно до форми статистичної звітності 6-зем станом на 01.01.2016 року; категорія земель - землі ліси та інші лісовкриті площі; форма власності - державна; агровиробнича група ґрунтів - відсутня, не включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги.

Наказом Мінстату України від 07.12.1993 року № 273 була затверджена форма державної статистичної звітності по земельних ресурсах "6-зем" ("Звіт про наявність земель та розподіл їх по землекористувачах, власниках землі та угіддях"), відповідно до якої формувалася статистична звітність про наявність земель та розподіл їх по землекористувачах, власниках землі та угіддях, а в звіті зазначався власник або користувач відповідної земельної ділянки. Відповідно до вказаного Положення про порядок ведення державного земельного кадастру наказом Держкомстату України від 05.11.1998 №була розроблена, затверджена та діяла Інструкція із заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми 6-зем, ба-зем, 6б-зем, 2-зем) (надалі - Інструкція), наказ Мінстату України від 07.12.1993 року № 273 було скасовано.

Відповідно до Інструкції з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми №№ 6-зем, ба-зем, 6б-зем, 2-зем), затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 05.11.1998 року № 377, зареєстрованої в Міністерстві юстиції 14.12.1999 за № 788/3228 у звітах вказують площі земель і розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності в межах територій, які входять до адміністративно територіальних одиниць, у тому числі окремо - в межах населених пунктів, зрошувані та осушені землі, розподіл земель за формами власності. У першому розділі форми 6-зем у рядку 96 враховуються дані про землі запасу, а саме: землі, не передані у власність і не надані у користування, а також землі, право власності на які або користування якими припинено. Зазначені землі призначені для передання у власність або надання у користування і перебувають в межах населених пунктів. Однак, відповідно до наказу № 190 від 19.08.2015 року, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 08.09.2015 року за № 1084/27529, наказ Державного комітету статистики України від 05.11.1998 року № 377 втратив чинність з 01.01.2016 року.

Отже відповідно до даних вищезазначеного рядка статистичної звітності по формі 6-зем, земельна ділянка, щодо якої позивач має намір отримати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відноситься до категорії земель - ліси та інші лісовкриті площі.

Крім того, відповідно до листа відділу в Ужгородському районі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області від 18.10.2018 року №1133/402-18-0.28, розпорядженням голови Ужгородської районної державної адміністрації від 15.01.1996 року № 19, Кам'яницькому щебеневому заводу та території Кам'яницької сільської ради, квартал 26 та 27 було надано в користування земельну ділянку площею 71,9 га.

Відповідно до інформації ДП "Ужгородське лісове господарство" (лист від 14.09.2009 року № 03-436) земельна ділянка площею 8,95 га в кварталі 26 на території Кам'яницької сільської ради була повернута в користування ДП "Ужгородське лісове господарство" на підставі розпорядження Ужгородської районної державної адміністрації від 10.01.2005 року № 8.

Також, згідно індексної кадастрової карти земельна ділянка, яку позивач бажає отримати у власність знаходиться у 26 контурі та перебуває у постійному користуванні ДП "Ужгородське лісове господарство".

Що стосується вказаної позивачем довідки ДП "Закарпатським науково-дослідним та проектним інститутом землеустрою" від 10.09.2018 за №01-16/636 в обгрунтування доводів про те, що спірна земельна ділянка не перебуває у користуванні ДП "Ужгородське лісове господарство", суд зазначає таке.

"Технічний звіт по виготовленню державного акту на право постійного користування землею Ужгородському державному лісогосподарському підприємству - 1996 року" на підставі якого ДП "Ужгородському лісовому господарству" виданий Державний акт на право постійного користування землею серія НОМЕР_3 (надалі - Державний акт) розроблений без прив'язки до сучасної геодезичної мережі Державної геодезичної референцної системи координат УСК-2000, а вказаний технічний звіт був розроблений із використанням системи координат СК-63, яка була запроваджена на підставі постанови ЦК КПРС та Ради Міністрів СРСР від 14.02.1963 року № 208-75.

Отже, співставлення даних різних систем координат є неможливим.

Відповідно до пояснювальної записки Технічного звіту по виготовленню державного акту на право постійного користування землею Ужгородському державному лісогосподарському підприємству - 1996 року при виконаній робіт використовувались наступні планово-картографічні матеріали: плани лісонасаджень Ужгородського, Кам'яницького та Великодобронського лісництв Ужгородського держлісгоспу М 1:25000; планшети лісовпорядкування 1989 року Ужгородського лісокомбінату М 1:25000; геодезичний журнал лісовпорядкування; матеріали графічного встановлення меж території сільських, селищних Рад; матеріали по встановленню окружної межі землекористувачів Ужгородського, Перечинського та Мукачівського районів Закарпатської області з видачею Державних актів на право користування землею; матеріали роздержавлення земель та виготовлення державних актів на право колективної власності та на право постійного користування землею господарствам Ужгородського, Перечинського та Мукачівського районів; технічний звіт по інвентаризації земель м. Ужгород Закарпатської області; матеріали встановлення меж населених пунктів; технічні звіти про перенесення в натуру проекту відведення земель Ужгородському лісокомбінату; технічні звіти про перенесення в натуру проект відведення земельних ділянок із землекористування Ужгородського лісокомбінату.

Комплекс робіт із землеустрою, топографо - геодезичні роботи щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки згідно Державного акту не здійснювалися в сучасній системі координат та відомості до Державного земельного кадастру не вносилися.

В статті 79 Земельного кодексу України міститься визначення терміну "земельної ділянки" як частини земної поверхні з встановленими межами, певним місцем розташування, визначеними щодо неї правами. Механізм формування земельної ділянки як певного об'єкту цивільних прав визначено законодавцем у статті 79-1 Земельного кодексу України та полягає у визначенні її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Державній реєстрації у Державному земельному кадастрі підлягають сформовані земельні ділянки.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) виготовляється відповідно до статті 55 Закону України "Про землеустрій".

Згідно статті 55 Закону України "Про землеустрій" встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка.

Відповідно до Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему України від 18.05.2010 за № 376 (чинна на сьогоднішній час), встановлення меж земельної ділянки в натурі (місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Комплекс робіт із встановлення відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: підготовчі роботи, топографо - геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (місцевості) та закріплення їх на місцевості межовими знаками.

Відповідно до положень пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Державний земельний кадастр" земельні ділянки право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастровою номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).

Пунктом 2 Постанови КМУ від 02.04.2002 року № 449 "Про затвердження форми державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою" встановлено що раніше видані державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю та державні акти на право постійного користування землею залишаються чинним і підлягають заміні у разі добровільною звернення громадян або юридичних осіб (постанова Верховного суду України від 26.09.2011 року № 6-14цс 11.

Обов'язок переоформлення права користування земельною ділянкою, який міститься в п. 6 Перехідних положень Земельного кодексу України визнаний неконституційним на підставі рішення Конституційного суду України від 22.09.2005 року.

Так, Конституційний Суд України рішенням від 22.09.2005 року № 5-рп 2005 (справа № 1-17 2005) визнав неконституційним положення пункту 6 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди юридичних осіб, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але відповідно до норм Земельного кодексу України не можуть мати їх на такому праві - без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення. При цьому Конституційний суд України вказав на те що юридичні особи на цій підставі не можуть втрачати раніше наданого їм права постійного користування земельною ділянкою. Таким чином, документ яким посвідчено право постійного користування земельною ділянкою (державний акт на право постійного користування землею) виданий відповідно до законодавства, яке діяло раніше, є дійсним та залишається чинним.

Таким чином право постійного користування земельною ділянкою набуте у встановленому законодавством порядку, відповідно до законодавства, та на момент набуття права постійного користування, не втрачається та не припиняється навіть у тому разі, якщо особа, яка за чинним законом не може набути таке право, не здійснить переоформлення нього права в інший правовий титул. Право постійного користування зберігається і є чинним до приведення прав та обов'язків щодо такої земельної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства й переоформлення права постійного користування у право власності чи оренду.

Крім того Законом України "Про Державний земельний кадастр" (чинний та в редакції з 01.01.2013 року) встановлено, що документ, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності ним Законом, є дійсними.

Чинне законодавство не місіть чіткого регулювання щодо порядку переоформлення права користування земельними ділянками, тобто приведення його у відповідність до діючої редакції ЗК України. Відтак у господарюючих суб'єктів, які користуються земельними ділянками на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою чітко не встановлений законом обов'язок вчиняти дії, що пов'язані із переоформленням такого права на право власності або право оренди, до законодавчо визначеної та встановленої нормативно-правовими актами відповідно до процедури.

Отже, беручи до уваги те, що державний акт на право постійного користування землею серії НОМЕР_2 є правовстановлюючим документом "старого взірця", який був виготовлений без проведення комплексу робіт з геодезичного встановлення відповідно до сучасної системи координат меж земельної ділянки, відомості про земельні ділянки не внесені до Державного земельного кадастру, що в свою чергу не дає змоги визначення точних меж земельних ділянок а натурі (на місцевості), включених до державного акта на право постійного користування землею серії НОМЕР_3 на місцевості.

Разом з тим, ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області звернулося до ДП "Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" для надання інформації щодо накладення земельної ділянки на межі державного акту на право постійного користування серії НОМЕР_3

ДП "Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" листом від 24.10.2018 року №01-16/733 повідомлено що комплекс робіт із землеустрою, топографо - геодезичні роботи щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки згідно державного акту на право постійного користування серії НОМЕР_3, ДП "Закарпатським науково-дослідним та проектним інститутом землеустрою" не здійснювалися. План меж землекористування Кам'янського держлісгоспу складався ще в 1996 році.

Крім того, враховуючи уточнену інформацію, просить не брати до уваги довідки які видані ДП "Закарпатським науково-дослідним та проектним інститутом землеустрою" від 10.09.2018 року за № 01-16/634 - №01-16/637 при розгляді судових спорів та прийнятті рішень щодо зазначених земельних ділянок в подальшому.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами у справі є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, враховуючи принципи адміністративного судочинства та з огляду на положення ч. 2 ст. 77 КАС України, обов'язок доказування покладається в даному випадку на відповідача. Відповідачем доведено, що місце розташування земельної ділянки, яку позивач бажає отримати у власність для ведення особистого селянського господарства, не відповідає вимогам чинного законодавства та нормативно - правових актів України, відтак, доведено правомірність відмови у наданні йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, які розташовані за межами населеного пункту на території Кам'яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, що підтверджено дослідженими судом належними та допустимими доказами, позивачем не спростовані, в зв'язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Згідно ст. 139 КАС України та в зв'язку з відсутністю понесених судових витрат відповідача, судові витрати не стягуються та за рахунок бюджету не компенсуються.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 72, 77, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, код 39766716) про оскарження дій суб'єкта владних повноважень - відмовити.

2. Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 255 КАС України, та може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення, а в разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Рейті