Справа № 806/1407/17
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/1407/17

Головуючий у 1-й інстанції: Липа Володимир Анатолійович

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

17 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Охрімчук І.Г. Капустинського М.М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Державної Фіскальної служби у Житомирскій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень і рішення про застосування штрафних санкцій,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 СПРАВИ

1. У травні 2017 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень і рішення про застосування штрафних санкцій.

2. В обґрунтування позову зазначив, що висновки відповідача викладені в акті перевірки №3652/13-05/НОМЕР_1 від 22.06.2016р. є безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам та чинному законодавству.

3. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 відмовлено повністю.

4. Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог.

5. Відповідач надіслав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує на правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6. Судом встановлено, що на підставі направлення на перевірку №247 від 26.05.2016 р. проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності ФОП ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2015р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011р. по 31.12.2015р.

7. За результатами перевірки складено акт №3652/13-05/НОМЕР_1 від 22.06.2016р., яким встановлено наступні порушення:

7.1. пп177.2, п.п.177.4.1 п.177.4 ст.177 та вимог п.138.1, п.138.2, п. 138.4, п. 138.8 ст.138, пп. 139.1.9, п. 139.1 ст.139 Податкового кодексу України у результаті чого занижено суму податку на доходи фізичних осіб на суму 9707,82 грн.;

7.2. п.4 ч.2 ст.6 ЗУ №2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та пункту 3.1 ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 09.09.2013р., а саме не подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску;

7.3. п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.2 ст.7, ч.2 ст.9 ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010р. , встановлено заниження суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподаткованого доходу в сумі 19778, 70 грн.;

7.4. пп.1.1.п .16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України занижено військовий збір на 970,78 грн.;

7.5. п.12 ст.3 ЗУ "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг"- не ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації на суму 2426,15 грн.;

7.6. п.2.2,2.6 вимог "Положення ведення касових операцій у національній валюті в Україні" , а саме не забезпечено своєчасне оприбуткування готівкової виручки в повному обсязі в день її надходження на суму 6722,40 грн.

8. За результатами акту перевірки №3652/13-05/НОМЕР_1 від 22.06.2016р. Житомирською ОДПІ були прийняті наступні податкові повідомлення рішення:

8.1. № НОМЕР_2 від 08.07.2016 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фіз.осіб, що сплачуються за результатами річного декларування у розмірі 9707,82 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 2426,96 грн.;

8.2. № НОМЕР_3 від 08.07.2016, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір у розмірі 970,78 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 242,70 грн.;

8.3. № НОМЕР_4 від 08.07.2016, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 33612,00 грн. за порушення законодавства про патентування, норм регул. обігу готівки та застосування реєстраторів;

8.4. № НОМЕР_5 від 08.07.2016, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 4852,30 грн. за порушення законодавства про патентування, норм регул. обігу готівки та застосування реєстраторів;

8.5. рішення №5 від 08.07.2016 про застосування штрафних санкцій за донарахування фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 2042,76 грн.;

8.6. вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 08.07.2016 на суму 19778,70 грн.

9. Не погоджуючись з зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, вимогою та рішенням про застосування санкцій, позивач звернувся з зазначеним позовом до суду.

ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

10. Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні адміністративного позову виходив з того, що податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних санкцій не підлягають скасуванню, оскільки прийняті відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений Конституцією та законами України.

ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

11. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

12. Зокрема, скаржник зазначив, що висновки відповідача в акті № 3652/12-05/НОМЕР_1 від 22.06.2016 року щодо встановлення порушень податкового законодаства, а саме: заниження загального оподатковуваного доходу на 26078,15 грн. у період з 01.01.2015 по 31.12.2015 та як наслідок заниження суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті у бюджет на загальну суму 3911,72; заниження єдиного внеску у період з 01.01.2015 по 31.12.2015., нарахованого з чистого оподатковуваного доходу у розмірі 34,7% на 9049, 12 грн, а також суми військового збору, що підлягає сплаті до бюджету за період з 01.01.2015 по 31.12.2015р. в сумі 391,17 грн.; реалізація алкогольних напоїв на загальну суму 2426,15 грн. без надання на перевірку будь-яких документів є безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам та чинному законодавству.

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

13. Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, надаючи оцінку правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах виходить з наступного.

14. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

15. Статтею 67 Основного Закону визначено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

16. Спірні правовідносини внормовано приписами Конституцією України, Податкового Кодексу України, Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та нормативними актами, прийнятими на їх виконання, в редакціях, що діяли на час їх виникнення.

17. Питання оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування внормовано положеннями статті 177 Податкового Кодексу України.

18. У відповідності до п.177.10. ст.177 ПКУ фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

19. Відображені у Книзі обліку доходів і витрат відомості використовуються фізичною особою-підприємцем при заповненні податкової декларації.

20. Положеннями п.177.2. ст.177 ПКУ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

21. Згідно із п.п.139.1.9. п.139.1. ст.139 ПКУ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

22. З акту перевірки вбачається, що при дослідженні контролюючим органом виручки реєстраторів розрахункових операцій та надходження по розрахунковим рахункам було встановлено, що загальний оподатковуваний дохід складає 248444,48 грн., однак за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. позивачем задекларовано загальний оподатковуваний дохід у сумі 239847,45 грн., за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. задекларовано 539816,53 грн., однак відповідачем встановлено, що дохід складає 569667,30 грн.

23. В акті перевірки зазначено, що завищення витрат позивачем виникло у зв'язку з не наданням ФОП ОСОБА_3 документального підтвердження на суму понесених витрат, що були включені до розділу 6 додатку 5 до податкової декларації за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 на суму 4845,00 грн., та до розділу 7 додатку Ф4 до податкової декларації за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 на суму 34868,00 грн.

24. При визначенні сум чистого оподатковуваного доходу відображеного в податковій звітності, встановлено заниження суми чистого оподатковуваного доходу у період з 01.01.2014 по 31.12.2015 на 78160,80 грн. в т.ч. по періодам: - 2014р.-13442,03 грн.; - 2015р. - 64718,17 грн.

25. На спростування зазначеного, позивачем в ході розгляду справи, не надано жодного документа, підтверджуючого суму понесених витрат, що були зазначені у податковій декларації за 2014, 2015р.

26. Оскільки визначення суми податкового зобов'язання щодо сплати податку на доходи фізичних осіб від провадження господарської діяльності безпосередньо пов'язаний з доходами, витратами та чистими доходами платника податку, то виявлені розбіжності під час перевірки ФОП ОСОБА_3, а саме: заниження доходу на 38447, 80 грн. та завищення витрат на 39713,00 грн. призвело до визначення чистого оподатковуваного доходу в сумі 78160, 80 з якого визначено податок на доходи фізичних осіб від провадження господарської діяльності 9707,82.

27. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 08.07.2016 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фіз. осіб, що сплачуються за результатами річного декларування у розмірі 9707,82 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 2426,96 грн. контролюючим органом винесено правомірно.

28. Податковим повідомленням-рішенням № НОМЕР_4 від 08.07.2016 року застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 33612,00 грн. за порушення законодавства про патентування, норм регул. обігу готівки та застосування реєстраторів.

29. Посилання позивача на положення ст. 250 Господарського кодексу України щодо строків застосування адміністративно-господарських санкцій, а саме їх пропущення відповідачем, як на підставу для скасування оскаржуваного податкового повідомлення рішення не приймаються судом до уваги з огляду на наступне.

30. Відповідно до ч. 1 ст. 250 Господарського кодексу України (далі - ГК України) адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

31. Законом України від 02.12.2010 року №2756-VI, який набрав чинності з дня набрання чинності Податковим кодексом України, тобто з 01.01.2011 року, частину 2 ст. 250 ГК України змінено, а саме зі сфери її дії виключено штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби та митні органи.

32. Таким чином, до 01 січня 2011 року - часу набрання чинності Податковим кодексом України, санкції за порушення законів, які не є законами з питань оподаткування, належали до адміністративно-господарських санкцій, застосування яких було можливим лише в межах строків, встановлених статтею 250 зазначеного Кодексу, тобто, не пізніше шести місяців з дня виявлення порушення і не пізніше року з дня його вчинення.

33. Оскільки порушення, встановлені актом перевірки були виявлені у 2015 році, застосуванню підлягають норми Податкового кодексу України.

34. Податковим повідомлення-рішення № НОМЕР_5 від 08.07.2016 року застосовано штрафну санкцію за порушення п.12 ст.3 ЗУ "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг"- не ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації на суму 2426,15 грн.

35. Відповідно до п.85.2. ст.85 ПКУ платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

36. Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

37. Відповідно до п.12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" визначено, що субєкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

38. Статтею 20 наведеного Закону передбачено, що до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

39. Зміст наведених правових норм свідчить про те, що фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, при продажі товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. Недотримання вказаного обов'язку має наслідком застосування фінансової санкції у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації.

40. Відповідно порушенням встановлено порядку ведення бухгалтерського обліку є відсутність відповідних первинних документів , які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей та підставою для застосування фінансової санкції, передбаченої наведеною статтею, є виключно реалізація товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

41. Відповідно до п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Фізичні особи - підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

42. Облік надходження товару від постачальників здійснюється на підставі накладних, товарно-транспортних накладних та інших первинних документів, що засвідчують рух товарів та слугують підставою для їх оприбуткування у бухгалтерському та податковому обліку платника.

43. Як встановлено у даній справі, всупереч вищенаведеному, позивачем під час перевірки не було надано документів підтверджуючих облік товарних запасів за місцем їх реалізації, в даному випадку на загальну суму 2426,15 грн., оскільки відповідно до інформаційної бази даних "ІС Податковий блок", ФОП ОСОБА_3 була реалізовано алкогольних напоїв на загальну суму 2426,15 грн. без надання на перевірку будь-яких документів, що свідчили б про надходження даного товару.

44. Доказів на спростування зазначеного суду надано не було, колегія суддів

45. Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_5 від 08.07.2016 року.

46. В частині висновку податкового органу щодо необхідності донарахування позивачу грошового зобов'язання з сплати військового збору військового збору, на суму 970,78 грн. та штрафної санкції у розмірі 242,70 колегія суддів зазначає наступне.

47. Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності з 01.01.2015, внесено зміни до Податкового кодексу України у частині оподаткування військовим збором.

48. Відповідно до п. 161 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Кодексу оподаткування військовим збором подовжено до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України.

49. Об'єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 Кодексу (п.п. 1.2 п. 161 підрозділу 10 розділу XX ПК України).

50. При цьому ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного пп. 1.2 цього пункту (пп. 1.3 п. 16 1 підрозділу 10 розділу XX ПК України).

51. В даному випадку, податковим органом встановлено заниження оподатковуваного доходу отриманого позивачем в період з 01.01.2015 по 31.12.2015 у сумі 64718,77 грн., що в свою чергу понесло заниження військового збору на суму 970,78 грн.

52. Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про необхідність донарахування позивачу грошового зобов'язання зі сплати військового збору, на суму 9321,79 грн.

53. Стосовно рішення рішення №5 від 08.07.2016 про застосування штрафних санкцій за донарахування фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 2042,76 грн., колегія суддів вказує на наступне.

54. Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено поняття "недоїмка" це - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

55. Згідно із ч.4 ст.25 Закону Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

56. Відповідно до ч.8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік.

57. Оскільки контролюючим органом встановлено не подання ФОП ОСОБА_3 звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2011 -2012р.р., колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що рішення №5 про застосування штрафних санкцій до ФОП ОСОБА_3 є таким, яке прийняте у межах повноважень наданих законодавством відповідачу.

58. З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанцій є законним та обгрунтованим, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними.

59. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

60. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

61. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

62. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

63. За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі .

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6