Справа № 826/17889/17
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2019-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 січня 2019 року № 826/17889/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) справу

за позовомОСОБА_1
доЛівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві
про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії ,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі також - відповідач), в якому просить:

- визнати неправомірними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови проводити перерахунок пенсії, ОСОБА_1, у відповідності до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 21.09.2015 року по справі №755/8754/15-а та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2015 року по справі 755/8754/15-а в розмірі 88 відсотків від суми заробітної плати з якої справлялися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до Закону України «Про державну службу» в редакції від 01.01.2011 року, починаючи з 01.03.2015 року;

- зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 у відповідності до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 21.09.15 року по справі №755/8754/15-а та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2015 року по справі 755/8754/15-а, а саме:

- включити до заробітної плати Позивача для обчислення пенсії державного службовця суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, грошової індексації за період з травня 2009 року по квітень 2011 року у відповідності до довідки №323 від 07.04.2015 року виданої Державною фіскальною службою України, з яких справлялися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування;

- у зв'язку з цим здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця в розмірі 88 відсотків від суми заробітної плати з якої справлялися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до Закону України "Про державну службу" в редакції від 01.01.2011 року, починаючи з 01.03.2015 року;

- середньомісячну суму заробітку визначити шляхом ділення загальної суми виплат, у відповідності до наданих довідок, на 24 згідно з постановою КМУ від 31.05.2000 року №865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" в редакції 28.08.2009 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 20.04.2011 року отримує пенсію за віком як державний службовець відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції від 01.01.2011 року), яку обчислено в розмірі 88 % від заробітку.

Листом Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києві (правонаступником якого є відповідач) від 02.03.2015 року №120/09/Т-103 повідомлено позивачу, що пенсію останньому обчислено без урахування матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації.

Вважаючи, що позивачу протиправно не враховано відповідні види грошового забезпечення до пенсії, останній звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва, яким, постановою від 21.09.2015 року у справі №755/8754/15-а, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 неправомірними. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 як державному службовцю відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням усіх сум заробітної плати на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), з 01.03.2015 року. В решті позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2015 року постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 21.09.2015 року у справі №755/8754/15-а залишено без змін.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаврилівим А.В. від 21.06.2016 року відкрито виконавче провадження з метою примусового виконання постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 21.09.2015 року.

Листом Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 07.04.2017 року №5802/15/Т-513 позивачу повідомлено, що пенсійним органом на виконання постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 21.09.2015 року здійснено перерахунок пенсії позивача відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» в редакції від 01.01.2015 року, згідно з якою пенсію державним службовцям призначається в розмірі 60 % від заробітку.

З огляду на те, що відповідачем перераховано пенсію в розмірі 60%, а не 88%, тобто, при перерахунку пенсії позивача застосовано редакцію Закону України «Про державну службу» від 01.05.2015 року, а не від 01.01.2011 року (під час дії якої позивач вийшов на пенсію), позивач вважає, що відповідачем не виконано постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 21.09.2015 року в повному обсязі, з огляду на що, звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, оскільки способи захисту у Дніпровському районному суді міста Києва ним вичерпано.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Власенкової О.О. від 15.01.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі.

Через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярія) 01.02.2018 року представником Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві подано відзив на позовну заяву.

Відзив на позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідачем виконано постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 21.09.2015 року, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією розпорядження Дніпровського управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 11.12.2015 року №885359.

Крім того, відповідачем зазначено, що згідно із змістом судових рішень у справі №755/8754/15-а (постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 21.09.2015 року та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2015 року) судом не визначено розмір пенсії позивача - відсотків від суми заробітної плати, про що і не просив позивач. Відповідно до ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 30.05.2017 року, залишеною в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2017 року судами встановлено, що у справі вирішено усі заявлені позивачем вимоги, а також визначено спосіб виконання постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 21.09.2015 року.

Отже, з огляду на те, що відповідачем виконано судове рішення, останній просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Водночас, відповідач просить закрити провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки пенсійним органом здійснено перерахунок пенсії, про який просить позивач у цьому процесі, а постанова Дніпровського районного суду міста Києва від 21.09.2015 року у справі №755/8754/15-а набула законної сили.

Через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярія) 15.02.2018 року представником ОСОБА_1 подано відповідь на відзив, що, відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, не є у даному порядку розгляду справи заявою по суті справи, проте береться судом до уваги.

У відповіді на відзив позивач проти закриття провадження заперечує, оскільки у справі №755/8754/15-а ОСОБА_1 заявлено інші позовні вимоги, які вирішено відповідними судовими рішеннями.

Також, позивачем зазначено, що відповідачем протиправно застосовано під час перерахунку пенсії позивача на виконання постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 21.09.2015 року, статтю 37 Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла не на момент призначення позивачу пенсії (від 01.01.2011 року), а в редакції, яка діяла на момент прийняття Дніпровського районного суду міста Києва постанови від 21.09.2015 року (від 01.05.2015 року).

Отже, вважаючи, що відповідачем проведено перерахунок пенсії не у відповідності до постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 21.09.2015 року у справі №755/8754/15-а, позивач просить задовольнити позов.

Згідно зі статтею 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві () припинено 27.04.2018 року, номер запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи: 3035528.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 року №203 «Про утворення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві» Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві () є правонаступником Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві ().

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про заміну відповідача у справі - Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві () на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовними вимогами до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва, в якому просить суд визнати неправомірними дії відповідача та зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії за віком як державному службовцю відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням усіх сум заробітної плати на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), в тому числі матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, та здійснювати виплату пенсії з 2011 року.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 21.09.2015 року у справі №755/8754/15-а позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 неправомірними. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 як державному службовцю відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням усіх сум заробітної плати на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), з 01.03.2015 року. В решті позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2015 року постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 21.09.2015 року у справі №755/8754/15-а залишено без змін.

Відповідно до копії розпорядження Дніпровського управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 11.12.2015 року №885359 відповідачем на виконання постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 21.09.2015 року під час перерахунку пенсії позивачу застосовано процент розрахунку « 60».

Дніпровським районним судом міста Києва 13.01.2016 року видано виконавчий лист №755/8754/15-а на виконання постанови від 21.09.2015 року.

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва із заявою від 25.01.2016 року про роз'яснення судового рішення, оскільки у зв'язку із тим, що «в резолютивній частині постанови від 21.09.2015 року суду першої інстанції та ухвали від 16.11.2015 року суду апеляційної інстанції не зазначено, що перерахунок необхідно здійснювати в порядку, встановленому законодавством на час мого виходу на пенсію (тобто 88 % від усієї заробітної плати), відповідач ухиляється від виконання зазначених судових рішень. Таким чином, судові рішення залишаються невиконаними».

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11.02.2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз'яснення постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 21.09.2015 року по справі №755/8754/15-а відмовлено за відсутності підстав для її задоволення, оскільки судове рішення є зрозумілим.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаврилівим А.В. від 21.06.2016 року відкрито виконавче провадження № 51458117 з примусового виконання виконавчого листа №755/8754/15-а від 13.01.2016 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 30.05.2017 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі №755/8754/15-а, оскільки при винесенні постанови від 21.09.2015 року, Дніпровським районним судом міста Києва вирішено усі заявлені позивачем позовні вимоги та визначено спосіб виконання постанови.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 30.05.2017 року залишено без задоволення, а саму ухвалу - без змін.

З Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що виконавче провадження № 51458117 завершено.

Вважаючи, що відповідачем всупереч постанові Дніпровського районного суду міста Києва від 21.09.2015 року у справі №755/8754/15-а при перерахунку пенсії позивача застосовано процент розрахунку пенсії « 60», а не « 88», позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та інші пояснення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Щодо питання закриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

У відзиві відповідачем висловлено твердження, що провадження у справі 3826/17889/17 має бути закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо: у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Отже, вбачається, що відповідачем не вірно застосовано норми процесуального законодавства до питання, яке поставлено перед судом, оскільки норма, на підставі якої відповідач просить закрити провадження у справі, є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, що суд вирішує при розгляді питання щодо відкриття такого провадження.

Згідно з частиною другою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Враховуючи необґрунтованість клопотання відповідача про закриття провадження у справі, суд дійшов висновку про повернення такого клопотання без розгляду.

Водночас, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства Украйни, суд закриває провадження у справі: 1) якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства; 2) якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом; 3) якщо сторони досягли примирення; 4) якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; 5) у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи або припинення юридичної особи, за винятком суб'єкта владних повноважень, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 6) щодо оскарження нормативно-правових актів суб'єктів владних повноважень чи окремих їх положень, якщо оскаржуваний нормативно-правовий акт або відповідні його положення визнано протиправними і нечинними рішенням суду, яке набрало законної сили; 7) щодо оскарження індивідуальних актів та дій суб'єкта владних повноважень, якщо оскаржувані акти та дії суб'єкта владних повноважень було змінено або скасовано рішенням суду, яке набрало законної сили; 8) щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб'єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Дослідивши матеріали справи, судом не встановлено підстав для закриття провадження у справі №82617889/17 відповідно до встановлених Кодексом адміністративного судочинства України норм, з огляду на що, суд продовжує розгляд справи по суті.

Статтями 8, 55 Конституції України передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційне право на судовий захист належить до невідчужуваних та непорушних. Частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов'язує суди приймати заяви про розгляд навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв чи скарг, які відповідають встановленим законом вимогам, є порушенням права на судовий захист, яке відповідно до статті 64 Конституції України не може бути обмежене.

Таким чином, положення частини першої статті 55 Конституції України закріплює одну з найважливіших гарантій здійснення як конституційних, так й інших прав та свобод людини і громадянина. Кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства, має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді

Як зазначалося, статтею 55 Конституції України передбачено, що кожній людині гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових осіб і службових осіб, а тому суд не має права відмовляти особі в прийнятті чи розгляді скарги з підстав, передбачених законом, який це право обмежує.

Здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов'язаний надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Із змісту обґрунтувань, наведених у позовній заяві, встановлено, що позивач вбачає протиправність дій пенсійного органу у перерахунку йому пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» в редакції від 01.05.2015 року, застосувавши процент розрахунку пенсії « 60», а не « 88», у відповідності до редакції Закону, яка діяла на час виходу позивача на пенсію, що на його думку, суперечить постанові Дніпровського районного суду міста Києва від 21.09.2015 року по справі №755/8754/15-а.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (із змінами і доповненнями) (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Пунктом 1 частиною першою статті 3 Закону відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частиною першою, пунктами 16, 18 частини третьої статті 18 Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Отже, примусове виконання рішень, зокрема, судів, є виключно повноваженнями державної виконавчої служби, або, у випадках, приватних виконавців.

З матеріалів справи судом встановлено, що постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаврилівим А.В. від 21.06.2016 року відкрито виконавче провадження №51458117 з примусового виконання виконавчого листа №755/8754/15-а від 13.01.2016 року з метою виконання постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 21.09.2015 року по справі №755/8754/15-а в частині зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 як державному службовцю відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням усіх сум заробітної плати на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), з 01.03.2015 року.

З відкритих джерел, а саме, Автоматизованої системи виконавчого провадження судом встановлено, що виконавче провадження № 51458117 завершено, що свідчить про виконаний обов'язок виконавця щодо примусового виконання рішення суду.

Доказів щодо оскарження дій державного виконавця, здійснених у межах примусового виконання рішення суду до матеріалів справи не долучено, з огляду на що, суд дійшов висновку про те, що постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 21.09.2015 року по справі №755/8754/15-а виконано.

Крім того, до відзиву відповідачем долучено копію розпорядження Дніпровського управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 11.12.2015 року №885359 на виконання постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 21.09.2015 року із відповідним розрахунком пенсії позивача, що також свідчить про виконання постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 21.09.2015 року по справі №755/8754/15-а.

Відповідно до прохальної частини, позовні вимоги викладено у наступній редакції:

- визнати неправомірними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови проводити перерахунок пенсії, ОСОБА_1, у відповідності до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 21.09.2015 року по справі №755/8754/15-а та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2015 року по справі 755/8754/15-а в розмірі 88 відсотків від суми заробітної плати з якої справлялися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до Закону України «Про державну службу» в редакції від 01.01.2011 року, починаючи з 01.03.2015 року;

- зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 у відповідності до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 21.09.2015 року по справі №755/8754/15-а та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2015 року по справі 755/8754/15-а, а саме:

- включити до заробітної плати Позивача для обчислення пенсії державного службовця суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, грошової індексації за період з травня 2009 року по квітень 2011 року у відповідності до довідки №323 від 07.04.2015 року виданої Державною фіскальною службою України, з яких справлялися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування;

- у зв'язку з цим здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця в розмірі 88 відсотків від суми заробітної плати з якої справлялися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до Закону України "Про державну службу" в редакції від 01.01.2011 року, починаючи з 01.03.2015 року;

- середньомісячну суму заробітку визначити шляхом ділення загальної суми виплат, у відповідності до наданих довідок, на 24 згідно з постановою КМУ від 31.05.2000 року №865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" в редакції 28.08.2009 року.

Тобто, вирішення позовних вимог лежить в площині виконання прийнятого Дніпровським районним судом м. Києва судового рішення, про що зазначено вище, і має виконуватися відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», що не позбавляє права позивача оскаржувати дії державного виконавця, зокрема, в частині завершення виконавчого провадження щодо виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21.09.2015 року по справі №755/8754/15-а та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2015 року по справі 755/8754/15-а, в разі не згоди позивача с такими діями державного виконавця.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України суд здійснює судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах в порядку, визначеному статтями 382, 383 цього Кодексу, проте, в межах зазначеного позивач не звертався.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Разом з тим, позивач скористався своїм правом на судовий захист та йому такий захист надано відповідно до способу захисту, обраного позивачем.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 11, 73 - 78, 90, 241- 246, 250, 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, іпн.: НОМЕР_1);

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ).

Суддя Л.О. Маруліна