Справа № 2040/6789/18
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2019-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2019 р. № 2040/6789/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Панова М.М.,

за участю секретаря судового засідання - Пройдака С.М.,

позивача - ОСОБА_1,

представників відповідачів - не прибули,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Центральної апеляційної атестаційної комісії №1 Національної поліції України, Атестаційної комісії №23 Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправними та скасування рішень, наказу, поновлення на службі, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд визнати протиправним та скасувати рішення у вигляді висновку Атестаційної комісії №23 ГУНП у Харківській області від 20.06.2018 щодо невідповідності ОСОБА_1 займаній посаді та про звільнення зі служби в поліції; визнати протиправним та скасувати рішення у вигляді висновку Центральної апеляційної атестаційної комісії №1 НПУ від 13.07.2018 щодо відхилення скарги ОСОБА_1; визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП у Харківській області від 24.07.2018 №193о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з посади інспектора сектора криміналістичного забезпечення слідчого відділу Київського відділу поліції ГУНП у Харківській області, зі служби в поліції через службову невідповідність; поновити ОСОБА_1 з 24.07.2018 на службі в поліції на посаді інспектора СКЗ СВ Київського ВП ГУНП у Харківській області; зобов'язати ГУНП у Харківській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 24.07.2018 по день фактичного поновлення на роботі; визнати безпідставним та протиправним рішення начальника ГУНП у Харківській області про проведення атестування відносно ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані дії відповідачів є протиправними, а рішення винесені всупереч вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача, Головного управління Національної поліції в Харківській області, проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що його рішення та дії є правомірними та прийнятими з дотриманням вимог законодавства.

Представник відповідача, Центральної апеляційної атестаційної комісії №1 Національної поліції України в судове засідання не прибув, про день, час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином.

Представник відповідача, Атестаційної комісії №23 Головного управління Національної поліції в Харківській області в судове засідання не прибув, про день, час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. Подав до суду заяву, в якій просить суд перенести судове засідання у зв'язку з участю представника у засіданні атестаційної комісії №23 ГУНП в Харківській області.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 20.06.2018 Атестаційною комісією №23 ГУНП у Харківській області було ухвалено рішення про те, що позивач займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Н погодившись з вказаним рішенням Атестаційної комісії №23 позивач подав до апеляційну скаргу до Центральної апеляційної атестаційної комісії №1 НПУ.

13.07.2018 Центральна апеляційна атестаційна комісія №1 НПУ ухвалила рішення про відхилення скарги позивача та 24.07.2018 Головним управлінням НП у Харківській області був виданий наказ №193 о/с про звільнення ОСОБА_1 за п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Під час розгляду даної справи, судом встановлено, що представниками сектору кадрового забезпечення Київського ВП ГУНП у Харківській області позивача було повідомлено в усній формі про проходження тестування, як складової частини атестування 07.05.2018 о 17 год. 45 хв., а саме тестування відбувалось 08.05.2018 о 9 год. 30 хв., що суперечить ч. 9, розд. 5 наказу МВС України від 17.11.2015 №1465 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських», де зазначено, що групи поліцейських для проходження тестування формуються робочою групою та завчасно інформуються про дату, час та місце проведення тестування особисто чи за допомогою засобів зв'язку. Робочою групою позивача не було проінформовано про дату, час та місце проведення тестування ні особисто, а ні за допомогою засобів зв'язку, чим було порушено його право на належну підготовку.

Згідно ч. 4 ст. 11 розд. 3 Закону України «Про професійний розвиток працівників» від 12.01.2012 №4312-6, зазначено, що інформація про проведення атестації доводиться до відома працівників не пізніше ніж за два місяці до її проведення.

Також, відповідно ч. 3 ст. 11 розд. 3 Закону №4312-6, зазначено, що атестація працівників проводиться не частіше ніж один раз на три роки, а цей термін ще не сплив з моменту проведення попереднього атестування позивача.

При складанні атестаційного листа, відповідачем не було враховано та зазначені певні факти, такі як прагнення до вдосконалення службової діяльності, володіння кількома іноземними мовами, стан фізичної підготовленості, уміння володіти табельною вогнепальною зброєю, результати проходження курсів підвищення кваліфікації.

З пояснень позивача судом встановлено, що під час проведення першої та другої співбесіди, відповідачем в додатку 1 до протоколу №1706 від 10.05.2018 та додатку 1 до протоколу №1729 від 20.06.2018 було неточно відображено відповіді позивача.

Отже, ухвалені рішення комісіями №23 та №1 є необєктивними та такими, що не відповідають критеріям, якими повинні керуватися комісії при прийнятті рішення, згідно п. 16 розд. 4 наказу МВС №1465.

Суд зазначає, що положеннями частини 1 статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За визначенням статті 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Приписами частини першої статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" визначає, що атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Згідно з частиною другою статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Аналогічні норми в частині підстав для атестування містить також Інструкція про порядок проведення атестування поліцейських, котра затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 листопада 2015 року №1465, зокрема її пункт 3 розділу І.

Відповідно до частини третьої статті 57 Закону України "Про Національну поліцію", атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками.

Частина четверта статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" передбачає, що рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

Згідно з частиною п'ятою статті 57 Закону України "Про Національну поліцію", порядок проведення атестування поліцейських затверджується Міністром внутрішніх справ України.

Виходячи з наведених норм законодавства та мети проведення атестації, суд дійшов висновку, що прийняття рішення про проведення атестації відносно конкретного поліцейського та, власне, проведення атестації може мати місце у виключних випадках, а саме: при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

При цьому, такі підстави для проведення атестації, як для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, є наслідком виявлення ознак невідповідності поліцейського займаній посаді, зокрема: в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби; метою проведення атестації для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 розділу IV Інструкції, організаційні заходи з підготовки та проведення атестування оголошуються наказами відповідних керівників і передбачають складання списків поліцейських, які підлягають атестуванню. Таким чином, до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, підлягають включенню лише ті поліцейські, відносно яких наявні підстави для проведення атестації, що передбачені частиною другою статті 57 Закону України "Про Національну поліцію".

Усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення.

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про Національну поліцію» призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків. Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.

Отже, підсумовуючи усе вищевикладене, суд вважає, що рішення (висновок) Атестаційної комісії щодо невідповідності позивача займаній посаді та звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність прийнято без урахування професійних якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів працівника, його фізичної підготовки.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: через службову невідповідність.

Визначення поняття "службова невідповідність" норми Закону не містять. Поряд з цим, виходячи із вимог та обмежень, що ставляться до поліцейського, та загального розуміння понять, можна дійти висновку, що під службовою відповідністю мається на увазі відповідність поліцейського встановленим вимогам, добросовісне виконання вимог законодавства та дисциплінованість. Тобто, службова невідповідність - це невідповідність займаній посаді в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку та правил несення служби тощо.

Оскільки, метою проведення атестації для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність є встановлення можливості залишення на службі та, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю, у контексті розуміння норм Закону та Інструкції, звільнення через службову невідповідність може бути застосовано як вид дисциплінарного стягнення.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Отже, поліцейський може бути звільнений через службову невідповідальність на підставі п. 5ч. 1 ст. 77 Закону тільки у крайньому випадку та за умови дотримання порядку накладення дисциплінарного стягнення.

Суд зазначає, що висновок атестаційної комісії про відповідність чи не відповідність поліцейського займаній посаді приймається за результатами розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, у тому числі: результати тестування за професійним тестом та тестом на загальні здібності та навички; атестаційний лист; матеріали співбесіди; документи, що надійшли на запити атестаційної комісії, результати тестування на поліграфі та матеріали особової справи поліцейського, з яких можна встановити повноту виконання функціональних обов'язків, показники службової діяльності, наявність заохочень та дисциплінарних стягнень.

Враховуючи викладене вище суд доходить висновку, що позовна вимога про поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора СКЗ СВ Київського ВП ГУНП у Харківській області є такою, що підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то суд також вважає її такою що підлягає задоволенню, оскільки, згідно з частиною 2 статті 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Суд зазначає, що згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У судовому засіданні відповідачем не доказано правомірності спірних рішень, проте, позивачем належними та допустимими доказами доведена їх протиправність.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (вул. Саперна, буд. 41-а, м. Харків, 61070, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002, ), Центральної апеляційної атестаційної комісії №1 Національної поліції України (вул. Б.Хмельницького, буд. 54, кім. 17, м. Київ, 01054), Атестаційної комісії №23 Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61002) про визнання протиправними та скасування рішень, наказу, поновлення на службі, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення у вигляді висновку Атестаційної комісії №23 Головного управління Національної поліції у Харківській області від 20.06.2018 щодо невідповідності ОСОБА_1 займаній посаді та про звільнення зі служби в поліції.

Визнати протиправним та скасувати рішення у вигляді висновку Центральної апеляційної атестаційної комісії №1 НПУ від 13.07.2018 щодо відхилення скарги ОСОБА_1.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 24.07.2018 №193о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з посади інспектора сектора криміналістичного забезпечення слідчого відділу Київського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області, зі служби в поліції через службову невідповідність.

Поновити ОСОБА_1 з 24.07.2018 на службі в поліції на посаді інспектора сектора криміналістичного забезпечення слідчого відділу Київського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 24.07.2018 по день фактичного поновлення на роботі.

Звернути до негайного виконання постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора сектора криміналістичного забезпечення слідчого відділу Київського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області.

Звернути до негайного виконання постанову суду в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, 5, м. Харків, 61002, ) на користь ОСОБА_1 (вул. Саперна, буд. 41-а, м. Харків, 61070, РНОКПП НОМЕР_1) грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 22 січня 2019 року.

Суддя М.М.Панов