Справа № 0640/3968/18
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 0640/3968/18

Головуючий у 1-й інстанції: Панкеєва В.А.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

09 січня 2019 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2018 року (прийняте у м . Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Міністерства оборони України (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування п. 16 рішення №44 від 04.05.18, зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу,

В С Т А Н О В И В :
позивач 02.08.2018 звернувся із адміністративним позовом до Житомирського окружного адміністративного суду в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати пункт 16 рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 3 групи з 11.04.2018 внаслідок травми пов`язаної з захистом Батьківщини, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 04.05.2018 №44;

- зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу як інваліду 3 групи з 11.04.2018 внаслідок травми пов`язаної з захистом Батьківщини одноразову грошову допомогу у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2018, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 08.10.2018 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано п. 16 рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 3 групи з 11.04.2018 внаслідок травми пов`язаної з захистом Батьківщини, оформленого протоколом №44 від 04.05.2018.

Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплати одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням інвалідності 3 групи у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом станом на 01.01.2018.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, те що первинний огляд МСЕК з метою встановлення ступеня втратив працездатності відбувся у 2014 році, після чого позивачу виплачена одноразова грошова допомога, а повторний у 2018 році, тобто понад дворічний термін, то у відповідача не було підстав для прийняття рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

Правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу позивач не скористався.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

Згідно витягу з наказу від 24.03.2014 №84 ОСОБА_1 приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.04.2018 №102 ОСОБА_1 звільнено у запас за станом здоров`я.

Довідкою від 09.02.2018 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції підтверджено періоди перебування ОСОБА_1 в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Відповідно до довідки від 11.01.2018 №172 встановлено обставини травми лейтенанта ОСОБА_1 . Так, 13.08.2014 позивач отримав травму під час участі в антитерористичній операції на території населеного пункту с. Степанівка, Донецької області.

Зі змісту свідоцтва про хворобу №275 травма позивача пов`язана з захистом Батьківщини.

Довідкою МСЕК серія 12 ААБ №100648 від 11.04.2018 позивачу під час огляду встановлено третю групу інвалідності, травма пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

На підставі вказаного рішення позивачу видано посвідчення у квітні 2018 року серія НОМЕР_2 як інваліду 3 групи .

В подальшому позивач подав заяву про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 3 групи інвалідності.

Згідно витягу з Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України від 04.05.2018 з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, розглянувши подані документи, комісія прийняла рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги. Даний висновок вмотивований тим, що між оглядом позивача 09.12.2014 та оглядом 11.04.2018 пройшов понад дворічний термін.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги. Крім того, в силу статті 58 Конституції України, норма Закону України від 06.12.2016 №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яка набрала чинності 01.01.2017, на спірні правовідносини не розповсюджується.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Згідно ст.1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 16 Закону №2011-XII встановлено, зокрема, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно пункту "б" ч. 1 ст. 16-2 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи.

Пунктом 4 ст. 16-3 Закону №2011-XIІ встановлено, що якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII у Законі №2011-XIІ п. 4 ст.16-3 доповнено абзацом другим такого змісту: "У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється".

Разом з тим, Верховний Суд України у постанові від 10.03.2015 у справі № 21-563а14 зазначав, що у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.

Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 у справі №1-рп/99 вказав, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

В силу статті 58 Конституції України, норма Закону України від 06.12.2016 №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яка набрала чинності 01.01.2017, на спірні правовідносини не розповсюджується. Застосування даної норми стосовно позивача можливе лише у разі повторної зміни (встановлення) групи інвалідності з 11.04.2018.

На день звернення позивача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги на підставі статей 16, 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", діяв Порядок № 975, а тому саме його належить застосовувати у спірних правовідносинах.

Згідно пункту 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Частиною 2 п. 3 Порядку № 975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, з наведених норм слідує, що у разі встановлення військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у них виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується їм з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги. Оскільки, на момент виникнення спірних правовідносин, строків реалізації права на одноразову грошову допомогу законодавством передбачено не було, отже, позивач має права на отримання вказаної допомоги без обмеження дворічним терміном після первинного встановлення групи інвалідності Ступеня втрати працездатності.

Аналогічна правова позиція вкладена в постановах Верховного Суду від 28.02.2018 у справі № 806/694/16, від 21.06.2018 у справі №760/11440/17, а також у постанові від 20.03.2018 у справі № 295/3091/17.

Отже, враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що має право на призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 3 групи, з 11.04.2018, внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, оформленого протоколом № 44 від 04.05.2018, а тому, даний адміністративний позов підлягає задоволенню.

За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Мельник-Томенко Ж. М. Сторчак В. Ю.