Справа № 804/5489/17
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

17 січня 2019 року м. Дніпросправа № 804/5489/17
(суддя Єфанова О.В. м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),
суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,
за участю секретаря судового засідання Сонник А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року у справі №804/5489/17 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про скасування наказів,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 30 серпня 2017 року звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , згідно з яким, з урахуванням уточнень, просить:
- визнати неправомірним та скасувати наказ військової частини НОМЕР_1 №1310 від 19.06.2017 року в частині притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності за збитки нанесені державі по службі РАО у сумі 1170040,92 грн.;
- визнати неправомірним та скасувати наказ військової частини НОМЕР_1 №172 від 21.08.2017 року в частині:
притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності за збитки нанесені державі по службі зв`язку у сумі 1167422,56 грн.;
проведення з ОСОБА_1 розрахунку при звільненні без врахування дня здачі посади 18 серпня 2017 року;
неправомірного нарахування ОСОБА_1 заробітної плати (місячного грошового забезпечення) у серпні 2017 року у вигляді позбавлення усіх видів грошового забезпечення за період з 11 серпня по 18 серпня 2017 року, а саме: премії у розмірі 560%, грошової надбавки у розмірі 50%, додаткової щомісячної грошової винагороди у розмірі 60% від місячного грошового забезпечення, 25% надбавки від посадового окладу за особливі умови служби, 10% грошової надбавки за роботу з секретними документами за період з 01 серпня по 10 серпня 2017 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести з ОСОБА_1 повний розрахунок при звільненні за всіма видами грошового забезпечення відповідно до законодавства з урахуванням дня здачі посади, тобто за 18 днів з 01 по 18 серпня 2017 року включно, а також повернути йому безпідставно стягнуті грошові кошти на загальну суму 3388,36 грн.
Позов обгрунтовано тим, що матеріалами службового розслідування не підтверджена вина позивача, розрахунок збитків проведений не у відповідності до чинного законодавства.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року позов задоволено частково.
Суд, визнав протиправним та скасував наказ військової частини НОМЕР_1 №1310 від 19.06.2017 року в частині визначення ОСОБА_1 розміру збитків нанесених державі по службі РАО у сумі 1170040,92 грн.
Визнав протиправним та скасував наказ військової частини НОМЕР_1 №172 від 21.08.2017 року в частині визначення ОСОБА_1 розміру збитків нанесених державі по службі РАО у сумі 1167422,56 грн. В решті позовних вимог відмовив.
Рішення суду мотивовано тим, що оскаржувані накази підлягають скасуванню в частині покладення на позивача матеріальної відповідальності, оскільки в діях позивача відсутній умисел, що підтверджено актом службового розслідування, та відсутнє судове рішення про визнання позивача винним у вчинені кримінального правопорушення. Відмовляючи в решті задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дія контракту (строк дії якого закінчився 26.05.2017 року) була продовжена на час перебування позивача на лікуванні (до 10.08.2017 року - дата виписки з лікувального закладу) виплата грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення) капітану ОСОБА_1 , за серпень 2017 року була правомірно здійснена лише за період з 01 серпня 2017 року по 10 серпня 2017 року.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач оскаржив його до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позову та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що судом першої інстанції невірно надано оцінку спірним відносинам як наслідок зроблено помилковий висновок про те, що позивач неналежним чином виконав свої службові обов`язки. Зазначає про те, що відповідач повинен був здійснити з позивачем повний розрахунок за всіма видами грошового забезпечення відповідно до діючого законодавства за період з 11.08.2017 року по 18.08.2017 року.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову повністю.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та помилково зробив висновок про наявність підстав для скасування оскаржуваних наказів в частині притягнення позивача до матеріальної відповідальності.
Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач просить суд у задоволені апеляційної скаги відповідача відмовити.
Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, відповідач просить суд у задоволені апеляційної скаги позивача відмовити.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача які підтримали доводи апеляційної скарги позивача та заперечували щодо задоволення апеляційної скарги відповідача, пояснення представника відповідача який підтримав доводи апеляційної скарги відповідача та заперечували щодо задоволення апеляційної скарги позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг та відзивів на них, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що позивач проходив військову службу за контрактом від 01.09.2011 у період з 26.05.2012 року по 21.08.2017 року.
На підставі наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 від 03.05.2017 року №981 «Про призначення службового розслідування за фактом нестачі майна по службі ракетно-артилерійського озброєння в 1 парашутно-десантній роті» заступником командира 1 парашутно-десантного батальйону з озброєння військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_2 проведено службове розслідування у порядку, передбаченому Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, Інструкцією про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 року №82 (зі змінами), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 30.03.2004 року за №385/8984, з метою з`ясування причин та умов, які призвели до нестачі військового майна, а саме: монокулярів нічного бачення AN/PVS-14 в кількості 4 (чотирьох) комплектів №74348199, №74348375, №74349342, № 74347746 по службі ракетно-артилерійського озброєння в 1 парашутно-десантній роті, а також з метою встановлення винної (винних) осіб та ступеня вини (т.1 а.с.87-88).
Підставою для призначення службового розслідування є рапорт командира 1 парашутно-десантної роти капітана ОСОБА_1 за вх. №3058 від 28.04.2017 року про факт виявлення нестачі майна 1 парашутно-десантної роти по службі ракетно-артилерійського озброєння.
Як вбачається з акта службового розслідування, затвердженого 19.06.2017 року відповідно до накладної №694 від 11.10.2016 року командиром бойової машини - командиром відділення 1 парашутно-десантної роти військової частини НОМЕР_1 прапорщиком ОСОБА_3 зі складу ракетно-артилерійського озброєння отримано військове майно, а саме прилади нічного бачення AN/PVS-14 в кількості 30 (тридцять) комплектів, які обліковуються за 1 парашутно-десантною ротою 1 парашутно-десантного батальйону (т.1 а.с.80-86).
В подальшому прилади нічного бачення AN/PVS-14 в кількості 30 (тридцять) комплектів було закріплено за особовим складом 1 парашутно-десантної роти, що відображено у відомості закріплення та прийнято на відповідальне зберігання черговим роти до кімнати зберігання зброї та боєприпасів 1 парашутно-десантного батальйону (т.2 а.с.72-80).
Згідно з відомістю закріплення приладів нічного бачення AN/PVS-14 за особовим складом 1 парашутно-десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону за інв. №22 від 19.06.2017 року військове майно по службі РАО, нестача якого була виявлена згідно з рапортом командира 1 парашутно-десантної роти капітана ОСОБА_1 за вх. №3058 від 28.04.2017 року було закріплене за наступними військовослужбовцями: монокуляр AN/PVS-14 №74348199 за старшим солдатом військової служби за контрактом ОСОБА_4 ; монокуляр AN/PVS-14 №74348375 за молодшим сержантом ОСОБА_5 ; монокуляр AN/PVS-14 №74349342 за сержантом військової служби за контрактом ОСОБА_6 ; монокуляр AN/PVS-14 № 74347746 за старшим солдатом ОСОБА_7
13.10.2016 року особовий склад 1 парашутно-десантної роти зі своєю штатною зброєю та озброєнням, а також іншим військовим майном на виконання бойового розпорядження командувача ВДВ ЗС України №131 від 12.10.2016 року вибув до зведеної батальйонної групи у складі 45 окремої десантно-штурмової бригади до угрупування військ (сил) під час участі у антитерористичній операції.
Перед вибуттям у складі підрозділу для виконання завдань в зону проведення антитерористичної операції на підставі наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 13.10.2016 року №230, особовим складом 1 парашутно-десантної роти було отримано з кімнати зберігання зброї та боєприпасів закріплену за ними зброю та військове майно, а саме прилади нічного бачення AN/PVS-14 в кількості 26 (двадцяти шести) комплектів.
При цьому, монокуляри нічною бачення AN/PVS-14 в кількості 4 (чотирьох) комплектів №74348199, №74348375, №74349342, №74347746 у зв`язку з тим, що військовослужбовці роти, за якими було закріплено зазначене військове майно, тимчасово відсутні на службі, були отримані з кімнати зберігання зброї та боєприпасів безпосередньо командиром 1 парашутно-десантної роти капітаном ОСОБА_1 , який враховуючи, що необхідного часу для здачі їх для зберігання на склад ракетно-артилерійського озброєння у нього не залишалось прийняв рішення покласти прилади нічного бачення для надійного зберігання саме до металевого сейфу, який був в канцелярії командира роти, а не повернути їх до кімнати зберігання зброї та боєприпасів.
Зазначені обставини підтверджуються письмовими поясненнями капітана ОСОБА_1 , а також старшого солдата ОСОБА_4 , молодшого сержанта ОСОБА_5 , сержанта ОСОБА_6 .
Сейф був замкнутий капітаном ОСОБА_1 , на замок, 1 ключ від якого знаходився весь час перебування останнім поза розташуванням підрозділу (в зоні проведення антитерористичної операції) завжди при ньому.
В свою чергу двері кімнати (канцелярії) командира роти зачинялась на замок, ключі від якої були також у капітана ОСОБА_1 .
Добовий наряд на другому поверсі казарменого приміщення, де знаходиться кімната (канцелярія) командира роти не виставлявся, вхід на поверх після вибуття особового складу підрозділу до зони проведення антитерористичної операції не опечатувався, під охорону добовому наряду не передавався. При цьому, на поверсі знаходились кімнати для проживання особового складу військовослужбовців за контрактом батальйону.
З пояснювальної записки командира 1 парашутно-десантної роти капітана ОСОБА_1 стало відомо, що 25 листопада 2016 року в телефонному режимі сержант ОСОБА_6 йому повідомив, що близько 15 годині 30 хвилин повернувшись зі складу РАО та піднявшись на 2 поверх розташування роти виявив факт проникнення сторонніх осіб до канцелярії командира роти, та наявні ознаки зламування металевого сейфу командира роти. В свою чергу капітан ОСОБА_1 , після того як усно здійснив доповідь про подію командиру 1 парашутно-десантного батальйону майору ОСОБА_8 , та відповідно отримавши від останнього негативну думку стосовно здійснення доповіді командиру військової частини та повідомлення представників військової служби правопорядку та військової прокуратури наказав сержанту ОСОБА_6 нічого руками не чіпати. В подальшому, перевіривши наявність майна в канцелярії та сейфі було виявлено нестачу монокулярів нічного бачення AN/PVS-14 №74348199, №74348375, №74349342, №74347746. Через декілька годин командир роти зателефонував сержанту ОСОБА_6 і сказав щоб той опечатав вхідні двері до канцелярії і сейф печаткою №112, та самотужки провів пошукові дії з метою виявлення зловмисника, який проник до канцелярії та відкрив металевий сейф викравши прилади нічного бачення AN/PVS-14 №74348199, №74348375, №74349342, № НОМЕР_3 власними силами.
При цьому, на запитання чому саме він відразу не подав командиру військової частини письмовий рапорт про подію з проханням призначити службове розслідування капітан ОСОБА_1 пояснив, що заздалегідь розуміючи, які будуть результати службового розслідування (що уникнути відповідальності за нестачу майна у нього не буде можливості) він на той час розглядав декілька варіантів вирішення проблеми - знайти вкрадене майно самотужки, або за можливості відновити нестачу власними силами. Однак, нажаль його пошуково-відновлювальні заходи виявились безрезультатними.
За результатами службового розслідування оформленого актом службового розслідування від 19.06.2017 року запропоновано:
враховуючи, що в діях капітана ОСОБА_1 , вбачаються ознаки вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 425 КК України (Недбале ставлення до військової служби) для надання його діям правової оцінки та прийняття відповідного рішення, а також для встановлення інших осіб, що здійснили крадіжку (привласнення) військового майна, повідомити Військового прокурора Дніпропетровського гарнізону та направити копію даного службового розслідування;
на підставі пункту 13, 14 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України №243 від 23 червня 1995 року, за нестачу військового майна переданого йому під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети, командира 1 парашутно-десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону капітана ОСОБА_1 притягнути до підвищеної матеріальної відповідальності на суму в розмірі 1170040,92 грн. (т.1 а.с. 80-86).
На підставі висновків службового розслідування відносно позивача винесено наказ «Про результати службового розслідування за фактом нестачі військового майна по службі РАО в 1 парашутно-десантній роті» від 19.06.2017 року №1310 відповідно до якого нестача військового майна сталась внаслідок неналежного відношення до виконання службових обов`язків з боку позивача який не організував належне його зберігання, капітан ОСОБА_1 притягнутий до підвищеної матеріальної відповідальності за нестачу військового майна переданого йому під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети в сумі 1170040,92 грн. (т.1, а.с.75-78).
Також, 22 серпня 2017 року, позивач отримав копію витягу з наказу №172 від 21.08.2017 про здачу справ та посади 18 серпня 2017 року. Зокрема, в цьому наказі міститься посилання на те, що збитки нанесені державі по службі зв`язку капітаном ОСОБА_1 складають 1167422,56 грн. (т.1, а.с.21).
Законність та обгрунтованість вищезазначених наказів в частині притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності за збитки нанесені державі та проведення з позивачем розрахунку при звільненні є предметом спору переданого на вирішення суду.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби).
У відповідності до статті 26 Статут внутрішньої служби військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Згідно зі ст.112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, командир роти зобов`язаний, зокрема: організовувати своєчасне одержання, правильну експлуатацію, збереження, технічне обслуговування і ремонт озброєння, техніки, казарменого інвентарю, речового, технічного та іншого майна роти, перевіряти не менше ніж один раз на місяць їх наявність, стан та облік; результати огляду озброєння, боєприпасів та техніки записувати до книги огляду (перевірки) озброєння, техніки та боєприпасів (додаток 11 до цього Статуту).
Отже, позивач, будучи командиром парашутно-десантної роти, був зобов`язаний організовувати своєчасне одержання, збереження, речового, технічного та іншого майна роти, перевіряти не менше ніж один раз на місяць їх наявність, стан та облік.
Однак, на думку відповідача, зазначений службовий обов`язок щодо збереження військового майна, у зв`язку з його нестачею позивач не виконав, заподіявши тим самим шкоду державі.
Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків визначається Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР (далі - Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців).
Відповідно до пункту 3 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців, військовослужбовці несуть матеріальну відповідальність за наявності: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди.
Протиправною визнається така поведінка (дія чи бездіяльність) військовослужбовця, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки.
Військовослужбовець визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно чи з необережності.
Пунктом 8 Положення визначено, залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду, і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність.
Розділ ІІ Положення визначає підстави для покладення на військовослужбовців, а так само і на командирів військових частин, обмеженої матеріальної відповідальності, яка для військовослужбовців становить не більше місячного грошового забезпечення, а для командирів військових частин за шкоду, заподіяну державі їх підлеглими - не більше тримісячного грошового забезпечення.
При цьому, обмежена матеріальна відповідальність на військовослужбовців покладається у разі недбалого виконання ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами.
Розділом ІІІ Положення визначені підстави для повної та підвищеної матеріальної відповідальності.
Так, відповідно до п.13 Положення, військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі:
умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій;
приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах;
заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані;
дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину;
недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.
Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою зброї та боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв`язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу і взуття, інвентарних речей та деяких інших видів військового майна, несуть матеріальну відповідальність у 2-10-кратному розмірі вартості цього майна. Перелік військового майна, недостача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затверджується Кабінетом Міністрів України.
Системний аналіз наведених норм Положення свідчить про те, що ними регламентовано чотири підстави для покладення на військовослужбовця матеріальної відповідальності: заподіяння прямої дійсної шкоди; протиправна поведінка; причинний зв`язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди; вина у заподіянні шкоди.
В залежності від цього визначено два види матеріальної відповідальності повна (у разі, якщо протиправне діяння вчинене умисно чи з необережності) або обмежена (у разі, якщо військовослужбовець не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки).
Отже, для притягнення військовослужбовця до повної матеріальної відповідальності визначальним є доведення факту наявності його вини, яка виражається у вчиненні протиправного діяння умисно чи з необережності.
Як вбачається з наказу №1310 від 19.06.2017 року позивача притягнуто до підвищеної матеріальної відповідальності на підставі фактів встановлених актом службового розслідування від 19.06.2017 року, згідно з яким встановлено, що нестача військового майна в 1 парашутно-десантній роті стала можливою внаслідок неналежного відношення до виконання службових обов`язків з боку позивача, який будучи відповідальним за збереження зброї, боєприпасів та іншого військового майна по службі РАО в роті не організував його належне зберігання (т.1 а.с.80-86, 18).
Тобто, службовим розслідуванням встановлено саме факт неналежного відношення позивача до виконання службових обов`язків, у вигляді неналежной організації збереження технічного майна роти. Проте недбале (несумлінне) ставлення до службових обов`язків і вчинення протиправного діяння умисно чи з необережності не є тотожними поняттями, вони відрізняються як об`єктивною стороною (наявністю діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинного зв`язку між діям та наслідками такого діяння, які є (суспільно небезпечні або шкідливі) так і суб`єктивною стороною (психічне відношення особи до свого діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату)).
Розмежовує ці поняття і Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців, за яким за недбале ставлення до службових обов`язків не передбачено покладення на військовослужбовця повної матеріальної відповідальності.
Слід зазначити, що акт службового розслідування не містить фактів щодо заподіяння саме позивачем прямої дійсної шкоди; не містить доказів причинного зв`язку між протиправною поведінкою позивача, яка виразилась у вигляді неналежной організації збереження технічного майна роти та настанням в наслідок цього шкоди; не містить висновків: щодо умисного чи необережного заподіяння шкоди, щодо наявності мети заподіяння шкоди, чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; данних щодо умов та причин, що сприяли заподіянню шкоди.
Отже, службовим розслідуванням за фактом нестачі військового майна по службі РАО встановлено саме неналежне відношення до виконання позивачем службових обов`язків, а не умисел на знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій, а тому підстави для притягнення позивача до підвищеної матеріальної відповідальності відсутні.
Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції зробив висновок про протиправність пункту 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1310 від 19.06.2017 року в частині притягнення ОСОБА_1 до підвищеної матеріальної відповідальності та необхідності скасування пункту 2 цього наказу.
Крім того, враховуючи викладене, підлягають задоволенню також вимоги позивача про повернення йому безпідставно утриманих з нього на підставі наказа командира військової частини НОМЕР_1 №1310 від 19.06.2017 р., грошових коштів на загальну суму 3388,36 грн., що підтверджується довідкою №1870 від 22.09.2017 року.
При цьому, враховуючи те, що при звільненні позивача у зв`язку з закінченням строку контракту відповідачем було здійснено обрахунок нанесених позивачем збитків державі з урахуванням наказу №1310 від 19.06.2017 року, який в оскарженій частині є протиправним та підлягає скасуванню, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що як наслідок підлягає скасуванню і наказ командира військової частини НОМЕР_1 №172 від 21.08.2017 року в частині визначення розміру нанесених позивачем збитків державі по службі зв`язку у сумі 1167422,56 грн.
Враховуючи те, що суд першої інстанції задовольняючи позов частково та скасовуючи оскаржувані накази лише в частині визначення розміру збитків, при цьому в мотивувальній частині рішення зробив висновок щодо неналежного виконання позивачем своїх службових обов`язків та безпідставного застосування до позивача повної матеріальної відповідальності не зазначаючи при цьому в чому полягає неправильність визначення розміру збитків завданих позивачем, суд апеляційної інстанції зробив висновок про невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, що є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення в цій частині.
Щодо позовних вимог в частині невиплати позивачу грошового забезпечення за період з 10.08.2017 року по 18.08.2017 року, суд зазначає наступне.
Як вбачається з витягу із наказу командувача високомобільних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 27.04.2017 року №19 капітан ОСОБА_1 був звільнений з військової служби у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) з урахуванням частини восьмої пункту 1 підпункту «ї» (які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу). Чинність контракту припиняється 26.05.2017 року. При цьому витяг із цього наказу надійшов до військової частини НОМЕР_1 22 травня 2017 року та зареєстрований за вх. №3421.
У зв`язку з перебуванням позивача на лікуванні (в період після закінчення строку дії контракту 26.05.2017 року) наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.05.2017 року №106 строк дії контракту йому було продовжено на час перебування позивача на лікуванні.
Згідно з пунктом 37.1.5 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України та деяким іншим особам, яка затверджена наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260 (зі змінами) у разі звільнення з військової служби посадові оклади, оклади за військовими званнями та щомісячні додаткові види грошового забезпечення виплачуються особам офіцерського складу та особам рядового, і сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту, - до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня закінчення строку контракту, а в разі продовження його дії до дня закінчення такого продовження за підставами, визначеними законодавством.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.08.2017 року №172 капітан ОСОБА_1 , за вх. №5579, у зв`язку з закінченням строку контракту, з 18.08.2017 року був виключений зі списків особового складу військової частини, знятий із усіх видів забезпечення і направлений для зарахування на військовий облік до Чигиринського РВК Черкаської області (а.с.21).
Враховуючи, що у позивача дія контракту (строк дії якого закінчився 26.05.2017 року) була продовжена на час перебування його на лікуванні (до 10.08.2017 року - дата виписки з лікувального закладу) виплата грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення) капітану ОСОБА_1 , за серпень місяць 2017 року були правомірно здійснені лише за період з 01 серпня 2017 року по 10 серпня 2017 року.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволені позову в цій частині.
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне, апеляційні скарги задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.
Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, пунктом 3, 4 частини 1 статті 317, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року у справі №804/5489/17 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1310 від 19.06.2017 року «Про результати службового розслідування за фактом нестачі військового майна по службі РАО в 1 парашутно-десантній роті» в частині притягнення ОСОБА_1 до підвищеної матеріальної відповідальності.
Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №172 від 21.08.2017 року в частині визначення розміру збитків нанесених ОСОБА_1 державі по службі зв`язку у розмірі 1167422,56 грн.
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суму безпідставно утриманих грошових коштів в розмірі 3388 (три тисячі триста вісімдесят вісім) грн. 36 коп.
У задоволенні позову в іншій частині відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках передбачених пунктом 2 частини 5 статтею 328 КАС України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 17 січня 2018 року.
Повне судове рішення складено 18 січня 2018 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко