Справа № 287/24/18-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 287/24/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Стратович О.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

15 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 02 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Олевського районного суду Житомирської області з адміністративним позовом до Поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови серії ВР № 307924 від 17.04.2018 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 02 листопада 2018 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до постанови серії ВР №307924 17.04.2018 року, о 10.35 год, на 223 км. автодороги М-07 Київ-Ковель поліцейський роти № 3 відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Житомирській області старшим сержантом поліції ОСОБА_2 виніс постанову, про порушення позивачем вимог: ч.1 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП, а саме: керування колісним трактором Т-40, д.н.з. НОМЕР_1, транспортним засобом у якого передбачено конструкцією вітрове скло, яке було відсутнє, та не було при собі поліса ОСУПВ власників наземних ТЗ, чим порушив п.п. 31.4.7. (а), п.2.1 (г), п.2.4. (а) ПДР України, накладення штрафу в розмірі 425,00 гривень. Відомості про правопорушника внесені поліцейським в постанову з водійського посвідчення АБ1760 від 08.08.2008 року.

Не погодившись з вказаною рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач незаконно притягнув до адміністративної відповідальності позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.п. 31.4.7 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі - ПДР), забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: немає передбачених конструкцією транспортного засобу стекол, дзеркал заднього виду.

Згідно з ч.1 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

П.2.4. (а) ПДР встановлено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до п.2.1 (ґ) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення)

Згідно з ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З відеозапису з нагрудної відеокамери поліцейського, на якому зафіксовано момент вчинення адміністративного правопорушення та винесення оскаржуваної постанови(а.с.18) встановлено, що невідома особа пред'явила посвідчення водія на ім'я ОСОБА_3, з якого відповідач взяв відомості про правопорушника при заповненні оскаржуваної постанови.

В свою чергу в судовому засіданні за участю позивача суд першої інстанції встановив, що керування позивачем трактором, д.н.з. НОМЕР_1, та перебування його особисто біля вказаного транспортного засобу при винесенні оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення на вказаному вище відеозаписі не зафіксовано.

Тобто, відповідач не встановив особу правопорушника та притягнув до відповідальності іншу особу.

Водночас, в апеляційній скарзі відповідач не висловлює заперечень щодо встановлених в судовому засіданні обставин.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оцінюючи доводи доводи апеляційної скарги про відсутність клопотання про поновлення строку оскарження постанови серії ВР № 307924 від 17.04.2018 року, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки в п.1 прохальної частини адміністративного позову (а.с.1-2) позивач заявив вказане клопотання.

Крім того, в обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що позивач пропустив строк оскарження постанови серії ВР № 307924 від 17.04.2018 року, не довів поважність причин пропуску вказаного строку та не заявив клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Колегія суддів вважає вказані доводи необґрунтованими та виходить з наступного.

Згідно з п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Ч.1 ст. 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.2 ст.286 КАС позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Виходячи з аналізу вказаних вище положень законодавства, колегія дійшла висновку про те, що КУпАП встановлює можливість адміністративного оскарження до вищестоящого органу та судового оскарження постанов у справах про адміністративні правопорушення. Водночас, особливості судового провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначаються Кодексом адміністративного судочинства України.

Таким чином, доводи відповідача про те, що строк оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.289 КУпАП складає десять днів з дня винесення постанови є необґрунтованими.

Отже, постанови в справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, можуть бути оскаржені до суду протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

З матеріалів справи встановлено, що оскаржувана постанова серії ВР № 307924 винесена 17.04.2018 року.

Відповідно до п.10 оскаржуваної постанови водій відмовився від отримання копії постанови.

Відповідно до ч.1 ст.285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Згідно з зі списком згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих №788 (а.с.15) постанова серії ВР № 307924 від 17.04.2018 року направлена на адресу позивача рекомендованим листом за №949.

Відповідно до даних з сервісу відстеження поштових пересилань на сайті ПАТ Укрпошта відправлення №949 направлене на адресу позивача 18.04.2018 року, 02.06.2018 року вказане відправлення повернуто за зворотною адресою з інших причин.

При цьому докази повторного направлення позивачу копії оскаржуваної постанови в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, копія постанови серії ВР № 307924 від 17.04.2018 року не була вручена позивачу.

Згідно з ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З урахуванням встановлених у справі обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про поважність причин пропуску строку оскарження постанови серії ВР № 307924 від 17.04.2018 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Олевського районного суду Житомирської області від 02 листопада 2018 року слід залишити без змін

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Олевського районного суду Житомирської області від 02 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення відповідно до ч.1 ст.272 КАС України.

Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Постанова суду складена в повному обсязі та підписана 15 січня 2019 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5