Справа № 160/9003/18
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2018-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2018 року Справа № 160/9003/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віхрової В.С., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Громадської Організації Дніпропетровський незалежний правозахисний центр в інтересах члена своєї Громадської Організації ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України про зобовязання вчинити певні дії, -
28.11.2018 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Громадської Організації Дніпропетровський незалежний правозахисний центр в інтересах члена своєї Громадської Організації ОСОБА_1 (надалі позивач) до Державної екологічної інспекції України (надалі - відповідач), в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Державної екологічної інспекції України в частині ненадання запитуваної публічної інформації на інформаційний запит від 05.10.2018 р. ОСОБА_1 про надання публічної інформації;
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа 160/9003/18 передана судді Віхровій В.С.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним було подано інформаційний запит щодо надання Державною екологічною інспекцією України публічної інформації, що було умисно проігноровано.
Згідно з ч. 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України відзив подається протягом пятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Згідно з ч. 1 ст. 262 КАС розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.11.2018 р. була прийнята позовна заява Громадської Організації Дніпропетровський незалежний правозахисний центр в інтересах члена своєї Громадської Організації ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України про зобовязання вчинити певні дії до розгляду та відкрите спрощене провадження у справі без виклику учасників справи.
26.12.2018 р. через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач повідомляє, що відповідь на запит було надано у відповідності до вимог законодавства.
Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.
З протоколу установчих зборів засновників ГО Дніпропетровський незалежний правозахисний центр від 06.10.2014 року № 1 та наказу №406 від 04.11.2014 р. Дніпропетровського міського управління юстиції ГО легалізована шляхом письмово повідомлення про утворення та здійснює свою діяльність без статусу юридичної особи відповідно до ст. 16 Закону України Про громадські обєднання.
Позивач вказує, що Державною екологічною інспекцією України проігноровано запит Громадського обєднання, чим порушено право на отримання відповіді на інформацію по суті запиту.
Згідно відзиву на позовну заяву, на адресу Державної екологічної інспекції України листом надійшов запит на інформацію від 05.10.2018 р. стосовно надання положення про Державну екологічну інспекцію України та реєстраційного номеру зазначеного запиту в журналі реєстрації інформаційних запитів. Запит розглянуто відповідно до ЗУ Про доступ до публічної інформації, запитувачу надано відповідь листом від 25.10.2018 р. № 6-12-7307.
Копію вищезазначеного листа приєднано до відзиву на адміністративний позов.
Дослідивши лист від 25.10.2018 р. № 6-12-7307 «Про надання відповіді» суд встановив, що 25.10.2018 р. ОСОБА_2 було надано відповідь на інформаційний запит від 05.10.2018 року, а саме повідомлено номер запиту в журналі реєстрації інформаційних запитів - № 441 ІЗ від 19.10.2018 року, про що свідчить печатка вхідної кореспонденції, та надано Положення про Державну екологічну інспекцію України (додатки 1,2 до листа).
Проте, суд вважає за необхідне зазначити, що надана копія відповіді не підписана керівником установи та не надано доказів направлення даного листа з додатками запитувачу.
Всебічно дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного висновку.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.
Письмовий запит подається в довільній формі.
Запит на інформацію має містити:
1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є;
2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;
3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.
Відповідно до ст. 3 Закону України від 13.01.2011 № 2939-VІ «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується:
1) обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом;
2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє;
3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації;
4) доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством;
5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації;
6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.
Також за ст. 4 цього Закону доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах:
1) прозорості та відкритості діяльності суб'єктів владних повноважень;
2) вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом;
Стаття 5 Закону України від 13.01.2011 № 2939-VІ «Про доступ до публічної інформації» зазначає, що доступ до інформації забезпечується, шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації, в офіційних друкованих виданнях, на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет, на єдиному державному веб-порталі відкритих даних, на інформаційних стендах, будь-яким іншим способом, а також за запитами на інформацію.
За ст. 13 Закону України від 13.01.2011 № 2939-VІ «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:
1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання;
2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;
3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків;
4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.
Відповідно до ст. 14 даного Закону до розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють інформацією про стан довкілля та іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).
Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.
В ст. 14 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» зазначається, що розпорядники інформації зобов'язані:
1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами;
2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні;
3) вести облік запитів на інформацію;
4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо;
5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації;
6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та обєктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Відповідно до ст. 20 Закону України від 13.01.2011 № 2939-VІ «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.
У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.
Розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.
Відповідно до ч. 2 статті 34 Конституції України гарантовано право на вільний вибір джерел збору/отримання інформації, так само як і право на вибір форми зберігання, використання та поширення інформації.
Вказана конституційна гарантія закріплюється законодавчо в статті 7 Закону України «Про інформацію», яка визначає: «Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.».
Стаття 19 даного Закону встановлює, що запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.
Кабінет Міністрів України у Постанові № 583 від 25.05.2011 р. «Питання виконання Закону України Про доступ до публічної інформації в Секретаріаті Кабінету Міністрів України, центральних та місцевих органах виконавчої влади» визначив, що відповідь на запит на інформацію надається у спосіб, обраний запитувачем, протягом пяти робочих днів з дня надходження запиту.
Стосовно не надання доказів направлення відповіді на запит, суд керується Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України № 10 від 29.09.2016 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації», згідно якої:
Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону України від 13.01.2011 № 2939-VІ «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту. При вирішенні питання, в який момент часу цей обов'язок вважається виконаним у разі пересилання відповіді на запит поштою, суди повинні за аналогією застосовувати положення частини дев'ятої статті 103 Кодексу адміністративного судочинства України, за яким під таким моментом мається на увазі здача документа на пошту; реєстрація відповіді на запит як вихідного документа у системі діловодства розпорядника інформації не є моментом завершення перебігу згаданого строку. Якщо відповідь на запит здається на пошту разом з іншою кореспонденцією того ж виду та категорії, належним і допустимим доказом відправлення такого запиту є список згрупованих поштових відправлень із відміткою працівника зв'язку про його прийняття (пункт 66 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270).
Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для відмови у позові, оскільки відповідачем не доведено, що інформаційний запит було розглянуто якісно та своєчасно направлено відповідь позивачу.
Доводи та заперечення учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Приписами ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Згідно ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Таким чином, позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 159, 163, 241, 243-246, 255, 262, 263 КАС України, суд -
Позовну заяву Громадської Організації Дніпропетровський незалежний правозахисний центр в інтересах члена своєї Громадської Організації ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України про зобовязання вчинити певні дії, - задовольнити;
Визнати протиправними дії Державної екологічної інспекції України в частині ненадання запитуваної публічної інформації на інформаційний запит від 05.10.2018 р. ОСОБА_1 про надання публічної інформації;
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.С. Віхрова

Рішення не набрало законної сили 29.12.18

Суддя В.С. Віхрова

З оригіналом згідно

Помічник судді Ю.Ю. Ковтун