Справа № 0840/3145/18
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 0840/3145/18
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.10.2018р. у справі № 0840/3145/18
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

01.08.2018р. ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв'язку звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі- Правобережне об'єднане УПФУ м. Запоріжжя ) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, судом першої інстанції позов зареєстровано 03.08.2018р. / а.с. 4-8,24/.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 17.09.2018р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №0840/3145/18 та справу призначено до судового розгляду / а.с. 2/.

Позивач, посилаючись у адміністративному позові на те, що він перебуває на пенсійному обліку у відповідача та з 25.04.2016р. йому була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», але з 17.02.2014р. він мав право на призначення ще одного виду пенсії - пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але відповідач відмовляв йому у призначенні такої пенсії і він був змушений звернутись до суду та постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2017р. у справі №334/9641/15-а органи Пенсійного фонду було зобов'язано призначити та виплатити йому пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 17.02.2014р., відповідач виконуючи рішення суду повідомив його про те, що з 17.02.2014р. призначена пенсія за віком за списком №2 тому підстав для продовження виплати пенсії за віком, яка призначена з 25.04.2016р. не має, у червні 2018р. він звернувся до відповідача з заявою у якій просив постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2017р. у справі №334/9641/15-а виконати за період з 17.02.2014р. по 25.04.2016р., а з 25.04.2016р. поновити виплату пенсію за віком у розмірі, яка визначена з 25.04.2016р. , але відповідач повідомив про те, що відсутні підстави для поновлення виплати пенсії, що була призначена з 25.04.2016р. Позивач вважає такі дії відповідача необґрунтованими та безпідставними, тому просив суд - визнати противоправними дії відповідача щодо припинення нарахування та виплати йому пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 25.04.2016 року; - зобов'язати відповідача поновити нарахування та виплату йому пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати, з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2013-2015 рр.) та провести відповідні виплати, з 25.04.2016 року.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.10.2018р. у справі № 0840/3145/18 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного УПФУ м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено / а.с. 65-67/.

Вищезазначене рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заявлені вимоги є необґрунтованими та безпідставними.

Позивач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції від 17.10.2018р., подав апеляційну скаргу / а.с. 72-75/, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції не було з'ясовано усі обставини справи, які мають значення для її вирішення, що призвело до прийняття судом першої інстанції рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, тому просив суд скасувати рішення суду першої інстанції від 17.10.2018р. у цій справі та постановити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

05.12.2018р. адміністративна справа № 0840/3145/18, разом з апеляційною скаргою позивача, надійшли до Третього апеляційного адміністративного суду та були передані судді-доповідачу / а.с. 71,79/.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 10.12.2018р. у справі № 0840/3145/18 заявника апеляційної скарги звільнено від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.10.2018р. у справі №0840/3145/18 / а.с. 80/, та апеляційний розгляд справи №0840/3145/18 в порядку письмового провадження призначено на 26.12.2018р. / а.с. 81/, про що судом апеляційної інстанції було повідомлено учасників справи у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та строки / а.с. 82-84/.

Відповідач, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу / а.с. 85-86/, заперечував проти доводів апеляційної скарги та посилаючись на те, що судом першої інстанції було об'єктивно та повно з'ясовано усі обставини справи та прийнято у справі рішення без порушень норм чинного законодавства, просив апеляційну скаргу залишити без задоволені, рішення суду першої інстанції від 17.10.2018р. залишити без змін.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали даної адміністративної справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду даної справи, як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1, позивач у справі, перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному УПФУ м. Запоріжжя та отримує пенсію за віком, розраховану за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», при цьому необхідно зазначити, що позивачу з 25.04.2016ор., після досягнення ним 60-ти річного віку, була призначена пенсія за віком згідно з особистою заявою від 29.06.2016р. відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням наданих ним документів про стаж і заробітну плату, яка була розрахована із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2013, 2014, 2015 роки (3263,44 грн.), та розмір пенсії за віком при призначенні з 25.04.2016 року становив 2081,93 грн., зазначені обставини підтверджуються належними письмовими доказами, які були досліджені судом та долучені до матеріалів справи /а.с.9,10,44,46/.

Також судом встановлено, що відповідачем, на виконання постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2016р. у справі № 334/9641/15-а та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.08.2016 р. у справі №334/9641/15-а / а.с. 11-12,17/, у листопаді 2017 року здійснено нарахування позивачу з 17.02.2014 р. пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням коригування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески. Та під час виконання рішення суду призначену раніш пенсію за віком нараховано позивачу з 17.02.2014 року та розраховано її із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2011, 2012, 2013 роки (2700,98 грн.)., а з 01.10.2017 року проведено перерахунок пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40 грн.), зазначені обставини підтверджуються належними письмовими доказами, що підтверджується належними письмовими доказами, які були досліджені судом під час розгляду справи /а.с. 47/

З наданої суду ксерокопії протоколу від 24.11.2017р. індивідуального перерахунку пенсії ОСОБА_1 / а.с. 52/ вбачається, що після нарахування пенсії згідно з судовими рішеннями розмір пенсії позивача становить: з 17.02.2014 року - 1723,10 грн., з 01.10.2017 року - 1778,88 грн., також після виконання вищезазначеного рішення суду у справі № 334/9641/15-а відповідачем було нараховано та виплачено позивачу у грудні 2017 року сума доплати пенсії за період з 17.02.2014 року по 30.11.2017 року, в розмірі 38416,73 грн.

Також судом встановлено, що у грудні 2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про поновлення виплати пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», але відповідач повідомив позивача, що оскільки на виконання постанови суду позивачу з 17.02.2014р. призначено пенсію за віком за Списком № 2, тому законних підстав для продовження виплати пенсії за віком у розмірі, призначеної з 25.04.2016 р., у позивача немає./а.с. 19-20/

У подальшому, а саме у червні 2018 р., позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2017 р. у справі № 334/9641/15-а щодо призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до ст. 13 п. «б» Закону України «Про пенсійне забезпечення» виконати за період з 17.02.2014 р. по 25.04.2016р., а починаючи з 25.04.2016 р. поновити йому виплату пенсії за віком, призначеної на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі 2081,93 грн./ а.с. 21/, але відповідач листом за вих. № 265/Т-9 від 04.07.2018р. повідомив позивача, що оскільки на виконання постанови суду йому з 17.02.2014 року призначено пенсію за віком за Списком № 2, тому законних підстав для продовження виплати пенсії за віком у розмірі, призначеної з 25.04.2016 р. немає / а.с. 21/.

Відносини, які виникли між сторонами у справі, врегульовано положенням Законів України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Скупний аналіз положень ст. 2 «Про пенсійне забезпечення», якою передбачено наявність трудової пенсії, до якої відносяться: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) в разі втрати годувальника; 4) за вислугу років., та ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, якою передбачено наявність таких пенсійних виплат - 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія в зв'язку з втратою годувальника; дають можливість зробити висновок про те, що пенсія за віком на пільгових умовах не є окремим (іншим) видом пенсії, а є видом державної пенсії за віком.

З огляду на вищезазначене, та приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено , що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором, колегія суддів враховуючи, що позивачу вже була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та проводилися нарахування та виплати такого виду пенсії, і у даному випадку не відбувається перехід за вибором певного пенсіонера з одного виду пенсії на інший, що виключають можливість призначення повторно позивачу того ж самого виду пенсії , приходить до висновку, щодо необґрунтованості та безпідставності заявлених позивачем вимог щодо визнання противоправними дії відповідача щодо припинення нарахування та виплати позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 25.04.2016 року

Щодо заявлених позивачем позовних вимог про зобов'язання відповідача поновити нарахування та виплату йому пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати, з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2013-2015 рр.) та провести відповідні виплати, з 25.04.2016 р., то враховуючи, що під час розгляду справи судом встановлено, що обчислення пенсії позивача здійснюється із застосуванням показника середньої зарплати, з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки (2011-2013), що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком, а саме з 17.02.2014 (це рік який був визначений рішення суду по справі № 334/9641/15-а), а не з 25.04.2016р., як зазначає позивач, і у даному випадку з урахуванням положень ст. ст. 26,40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідачем вірно застосовуються при визначені розміру пенсії позивача показники середньої зарплати, з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2011-2013 рр.), так як пенсія за віком призначена позивачу відповідно до рішення суду з 2014р., а не з 2016р., що виключає можливість застосування показника середньої зарплати, з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2013-2015 рр.), і суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо необґрунтованості цієї частини позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, та постановив обґрунтоване рішення про відмову позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог, і оскільки під час апеляційного розгляду даної справи будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке б потягло за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, не було встановлено, рішення суду першої інстанції від 17.10.2018р. у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки ним доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 311,315,316, 321, 322 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.10.2018р. у справі №0840/3145/18 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.

Постанова виготовлена та підписана - 26.12.2018р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко