Справа № 808/745/18
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2019-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 січня 2019 року м. Дніпросправа № 808/745/18

головуючий суддя І інстанції Конишева О.В.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мясопереробний комплекс ЛТД» на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.07.2018 року у справі № 808/745/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мясопереробний комплекс ЛТД» до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мясопереробний комплекс ЛТД» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 15.02.2018 року.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23.07.2018 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Мясопереробний комплекс ЛТД», звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що норми податкового законодавства, що є спеціальними регулятивними нормами щодо умов та порядку виконання платником податку обовязку відносно подання звітності, не передбачають саме обовязку чи наявності права субєкта господарювання на подання уточнюючого звіту за результатом податкового контролю. Зауважено, що застосування до позивача відповідальності, передбаченої п. 120.4 ст. 120 Податкового кодексу України могло наступити при настанні (наявності) обставин, обумовлених нормою п.п. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України, в якій міститься посилання на п. 120.4 ст. 120 Податкового кодексу України.

Головне управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області направило на адресу суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач зазначив, що п. 120. 4 ст. 120 Податкового кодексу України розповсюджується на всі види звітів про контрольовані операції, зокрема на уточнюючі звіти, у звязку з чим, податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 15.02.2018 року, яким до позивача було застосовано штраф за несвоєчасне подання уточнюючого звіту, є обґрунтованим.

Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення про задоволення адміністративного позову.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував відносно задоволення апеляційної скарги, зазначаючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, на підставі наказу Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області від 19.07.2016 року № 775 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки» відповідачем було проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питань повного нарахування і сплати податків під час здійснення контрольованих операцій Товариства з обмеженою відповідальністю «М'ясопереробний комплекс ЛТД» з контрагентами нерезидентами.

За результатами перевірки, 07.09.2017 року відповідачем було складено Акт про результати перевірки з питань повноти нарахування і сплати податків під час здійснення контрольованих операцій за № 492/08-01-14-05/36020655 .

Згідно висновків вказаного акту, позивачем було порушено п.п. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла до 01.01.2015 р.), п. 4.5, 4.22 Порядку № 669 щодо не включення до Звіту про контрольовані операції за 2014 рік інформації про всі здійснені протягом 2014 року контрольовані операції з реалізації олії соняшникової нерезиденту Louis Dreyfus Commodities Suisse SA у кількості 6,072 тн. на загальну суму 61 510,68 грн.

Враховуючи вищевикладені висновки, податковим органом 18.10.2017 року було прийняте податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2, згідно якого до позивача застосовані штрафні санкції у сумі 615,11 грн.

Вказаний штраф був сплачений позивачем в повнмоу обсязі 28.11.2017 року.

18 січня 2018 року позивачем за власною ініціативою був поданий уточнюючий звіт про контрольовані операції - реєстраційний номер НОМЕР_3, в якому були скореговані відомості по контрольовані операції з контрагентом Louis Dreyfus Commodities Suisse SA в частині збільшення на 61 510,68 грн. загальної суми контрольованої операції.

За фактом подання позивачем вищезазначеного уточнюючого розрахунку відповідачем 01 лютого 2018 року було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи та скаледно акт № 49/08-01-14-05/36020655, предметом якого було питання несвоєчасного декларуванням контрольованих операцій у поданому звіті про контрольовані операції за 2014 рік.

На підставі висновків вказаного акту, 15.02.2018 року відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким позивачу були нараховані штрафні санкції у розмірі 75516.00 грн. на підставі п. 120. 4 ст. 120 Податкового кодексу України.

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки пунктом 120.3 ст.120 Податкового кодексу України передбачено накладення штрафу (штрафів) за не включення до такого звіту інформації про всі здійснені протягом звітного періоду контрольовані операції та зазначено про обовязок подання уточнюючого звіту, який був поданий позивачем з порушенням строку, відповідно застосування відповідачем пункту 120.4 ст.120 Податкового кодексу України, який почав діяти з 01.01.2017 року є правомірним.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України, платники податків, які у звітному році здійснювали контрольовані операції, зобов'язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 жовтня року, що настає за звітним, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

У звіті про контрольовані операції зазначається інформація про всі контрольовані операції, здійснені платником податків у звітному періоді.

У разі якщо платником податку виявлено, що у раніше поданому звіті про контрольовані операції інформація надана не в повному обсязі, містить помилки або недоліки, такий платник податків має право подати:

новий звіт до закінчення граничного строку подання звіту про контрольовані операції за такий самий звітний період;

уточнюючий звіт у разі його подання після закінчення граничного строку для відповідного звітного періоду.

Подання платником податку уточнюючого звіту про контрольовані операції не звільняє від відповідальності, передбаченої підпунктами 120.3 та 120.4 статті 120 цього Кодексу.

Платник податків під час проведення документальних перевірок не має права подавати уточнюючий звіт про контрольовані операції.

Форма та порядок складання звіту про контрольовані операції встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної фінансової політики.

Згідно з п. 120.3 ст. 120 Податкового кодексу України, неподання платником податків звіту про контрольовані операції (уточнюючого звіту) та/або документації з трансфертного ціноутворення або невключення до такого звіту інформації про всі здійснені протягом звітного періоду контрольовані операції відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу тягне за собою накладення штрафу (штрафів) у розмірі: 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, - у разі неподання звіту про контрольовані операції;

1 відсотка суми контрольованих операцій, незадекларованих у поданому звіті про контрольовані операції, але не більше 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за всі незадекларовані контрольовані операції;

3 відсотки суми контрольованих операцій, щодо яких не була подана документація, визначена підпунктами 39.4.6 та 39.4.8 пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, але не більше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за всі контрольовані операції, здійснені у відповідному звітному році.

Сплата таких фінансових санкцій (штрафів) не звільняє платника податків від обов'язку подання звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення.

Згідно з п. 120.4 ст.120 Податкового кодексу України, несвоєчасне подання платником податків звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення або несвоєчасне декларування контрольованих операцій у поданому звіті відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу тягне за собою накладення штрафу (штрафів) у розмірі: одного розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожний календарний день несвоєчасного подання звіту про контрольовані операції, але не більше 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року; одного розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожний календарний день несвоєчасного декларування контрольованих операцій в поданому звіті про контрольовані операції у разі подання уточнюючого звіту, але не більше 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року; двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожний календарний день несвоєчасного подання документації з трансфертного ціноутворення, визначеної підпунктами 39.4.6 та 39.4.8 пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, але не більше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що відповідальність за порушення п.п. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України наразі передбачена як пунктом 120.3, так і пунктом 120.4 ст. 120 Податкового кодексу України. Два різні підпункти даної норми визначають два різних склади правопорушення, а саме - неподання звіту про контрольовані операції та несвоєчасне подання такого звіту.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та застосування штрафу, визначеного п. 120.4 ст. 120 Податкового кодексу України, були висновки податкового органу щодо невиконання позивачем обовязку по поданню звіту про контрольовані операції за 2014 рік з моменту узгодження штрафу, визначеного в податковому повідомленні-рішенні № НОМЕР_1 від 18.10.2017 року.

Так, з матеріалів справи вбачається, що податковим повідомленням-рішенням № НОМЕР_1 від 18.10.2017 року до позивача було застосовано штраф на підставі абз. 1 п. 120.3 ст. 120 Податкового кодексу України за не включення до Звіту про контрольовані операції за 2014 рік інформації про всі здійснені протягом 2014 року контрольовані операції. Вказане податкове повідомлення-рішення було отримано позивачем 06.11.2017 року, а уточнюючий звіт про контрольовані операції був поданий позивачем 18.01.2018 року.

Між тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що за приписами абз. 5 п. 120.3 ст. 120 Податкового кодексу України, неподання платником податків звіту про контрольовані операції (уточнюючого звіту) та/або документації з трансфертного ціноутворення після спливу 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати штрафу (штрафів), передбаченого цим пунктом тягне за собою накладення штрафу у розмірі 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожен календарний день неподання звіту про контрольовані операції (уточнюючого звіту) та/або документації з трансфертного ціноутворення.

Відтак, положення вказаної правової норми визначають відповідальність платника податків саме за неподання, зокрема уточнюючого звіту про контрольовані операції після спливу 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати штрафу, визначеного п. 120.3 ст. 120 Податкового кодексу України.

В свою чергу, приписи п. 120.4 ст.120 Податкового кодексу України визначають відповідальність за несвоєчасне подання платником податків звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення або несвоєчасне декларування контрольованих операцій у поданому звіті, які є окремим правопорушенням.

В даному випадку, як було встановлено судом і, на що не звернув увагу суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову, податковим повідомленням-рішенням № НОМЕР_1 від 18.10.2017 року до позивача було застосовано штраф на підставі абз. 1 п. 120.3 ст. 120 Податкового кодексу України, а тому, порушення ним строків подання уточненого звіту про контрольовані операції, а саме неподання такого звіту протягом 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати штрафу мало б бути наслідком порушення останнім приписів абз. 5 п. 120.3 ст. 120 Податкового кодексу України та застосування відповідних правових наслідків, визначених вказаною статтею, що свідчить про помилкове кваліфікування податковим органом дій позивача.

Отже, з зазначеного вбачається, що у податкового органу були відсутні правові підстави для притягнення позивача до відповідальності на підставі приписів п. 120.4 ст. 120 Податкового кодексу України, що свідчить про протиправність прийняття останнім податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 15.12.2018 року.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо необхідності скасування рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.07.2018 року, та прийняття нової постанови про задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд апеляційної інстанції виходить з приписів ст. 139 КАС України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мясопереробний комплекс ЛТД» задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.07.2018 року у справі № 808/745/18 скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мясопереробний комплекс ЛТД» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Головним управлінням ДФС у Запорізькій області податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 15.02.2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області сплачений Товариством з обмеженою відповідальністю «Мясопереробний комплекс ЛТД» судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 1762.00 грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 2643.00 грн.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко