Справа № 826/8411/18
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8411/18 Суддя (судді) першої інстанції: Амельохін В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

за участю секретаря судового засідання Пушенко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 25 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ ДФС у м.Києві про визнання протиправним та скасування рішення від 13.03.2018 р. № 1812,

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві, в якій просить визнати незаконним та скасувати рішення ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві № 1812 від 13.03.2018 про відмову у реєстрації ФОП ОСОБА_2 платником єдиного податку з 06.03.2018 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 25.09.2018 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що ФОП ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець 06.03.2018 р., а підставою для відмови ФОП ОСОБА_2 в реєстрації платником єдиного податку з 06.03.2018 р. став податковий борг, який виник згідно із поданою платником як самозайнятою особою (адвокатом) декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити без змін рішення суду першої інстанції. Вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм процесуального та матеріального права.

У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.03.2018 р. позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець, запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 2 043792.

12.03.2018 р. позивач подав до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві заяву про застосування спрощеної системи оподаткування (вх. № 4379 від 12.03.2018 року).

За результатами розгляду зазначеної заяви, ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві направили позивачу лист від 13.03.2018 року № 1812/М/26-58-13-02-10, що був отриманий ним 19.03.2018 року.

У листі зазначено наступне: «Згідно пп. 291.5.8. п. 291.5. ст. 291 та п. 299.6. ст. 299 Податкового кодексу України не можуть бути платниками єдиного податку суб'єкти господарювання, які на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку мають податковий борг.

Станом на 12.03.2018 р. в особовій картці платника існує податковий борг у сумі 463,92 по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.

Оскільки, заява про застосування спрощеної системи оподаткування подана Позивачем з порушенням встановленого законодавства, підстави щодо реєстрації платником єдиного податку з 06.03.2018 р. не має».

Позивач скористався своїм правом на адміністративне оскарження рішення, що винесене у вищезгаданому листі від 13.03.2018 р. та подав скаргу від 23.03.2018 р. до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

14.05.2018 р. Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві було винесено рішення про результати розгляду первинної скарги (№ 22506/М/25.15.10.01-16), відповідно до якого скаргу було залишено без задоволення.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач відповідає визначенню платника податків, що зазначене у п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України, а також на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку мав податковий борг, а тому він не міг бути платником податків на підставі пп. 291.5.8 п. 291.5 ст. 291 названого Кодексу, в редакції, що діяла на момент подачі заяви про застосування спрощеної системи оподаткування.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 193 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) визначає функції державних податкових інспекцій, серед яких: здійснення реєстрації та ведення обліку платників податків та платників єдиного внеску, об'єктів оподаткування та об'єктів, пов'язаних з оподаткуванням (пп. 193.1.2 п. 193.1. ст. 193).

Глава 1 Розділу XIV (Спеціальні податкові режими) ПК України регламентує функціонування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності.

Так, відповідно до п. 291.3 ст. 291 ПК України, юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Реєстрація суб'єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку (п. 299.1 ст. 299 ПК України).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку (п. 299.2. ст. 299 ПК України).

Для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб'єкт господарювання подає до контролюючого органу заяву (пп. 298.1.1. п. 298.1. ст. 298 ПК України).

Відповідно до пп. 298.1.2 п. 298.1 ст. 298 ПК України, зареєстровані в установленому порядку фізичні особи-підприємці, які до закінчення місяця, в якому відбулася державна реєстрація, подали заяву щодо обрання спрощеної системи оподаткування та ставки єдиного податку, встановленої для першої або другої групи, вважаються платниками єдиного податку з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому відбулася державна реєстрація.

Зареєстровані в установленому законом порядку суб'єкти господарювання (новостворені), які протягом 10 днів з дня державної реєстрації подали заяву щодо обрання спрощеної системи оподаткування та ставки єдиного податку, встановленої для третьої групи, яка не передбачає сплату податку на додану вартість, вважаються платниками єдиного податку з дня їх державної реєстрації.

Відповідно до п. 299.4 ст. 299 ПК України, у випадках, передбачених підпунктом 298.1.2 пункту 298.1 статті 298 Податкового Кодексу, контролюючий орган, у разі відсутності визначених Податковим Кодексом підстав для відмови, здійснює реєстрацію суб'єкта господарювання як платника єдиного податку з дати, визначеної відповідно до зазначеного підпункту, протягом двох робочих днів з дати отримання контролюючим органом заяви щодо обрання спрощеної системи оподаткування або отримання цим органом від державного реєстратора електронної копії заяви, виготовленої шляхом сканування, одночасно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - підприємця, якщо така заява додана до реєстраційної картки.

Відповідно до п. 299.6. ст. 299 ПК України, підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб'єкта господарювання як платника єдиного податку є, зокрема, невідповідність такого суб'єкта вимогам, встановленим статтею 291 Податкового Кодексу.

Відповідно до пп. 291.5.8. п. 291.5. ст. 291 ПК України, не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп зокрема платники податків, які на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку мають податковий борг, крім безнадійного податкового боргу, що виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Відповідно до п. 15.1. ст. 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п. 299.5 ст. 299 ПК України, у разі відмови у реєстрації платника єдиного податку контролюючий орган зобов'язаний надати протягом двох робочих днів з дня подання суб'єктом господарювання відповідної заяви письмову вмотивовану відмову, яка може бути оскаржена суб'єктом господарювання у встановленому порядку.

Відповідно до пп. 291.5.8 п. 291.5 ст. 291 ПК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) платники податків, які на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку мають податковий борг, крім безнадійного податкового боргу, що виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) не можуть бути платниками єдиного податку.

Отже, обов'язковою умовою для реєстрації платника податків на спрощеній системі оподаткування є відсутність податкового боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови у реєстрації позивача платником єдиного податку стало те, що він має податковий борг, який виник згідно із поданою ним як самозайнятою особою (адвокатом) декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік.

В той же час, позивач вказує на те, що ним було подано заяву як зареєстрованою 06.03.2018 р. фізичною особою-підприємцем.

Отже, на думку позивача, поняття фізичної особи-підприємця та самозайнятої особи (адвоката) не є тотожними, а тому відмова відповідача у реєстрації його платником єдиного податку з 06.03.2018 р. є протиправною.

Колегія суддів вважає вказані доводи позивача помилковими, оскільки реєстрація платником податку єдиного податку не може ставитися в залежність від статусу його господарської діяльності з огляду на те, що податковий облік платника податку в податковому органі ведеться за його ідентифікаційним номером, а відтак реєстрація платником єдиного податку фізичної особи-підприємця не може бути здійснена без припинення діяльності платника як самозайнятої особи.

Зважаючи на те, що позивачем не надано доказів припинення його діяльності як самозайнятої особи та зняття з обліку в податковому органі, а також наявність в обліковій картці позивача податкового боргу, колегія суддів приходить до висновку про правомірність рішення відповідача від 13.03.2018 р. № 1812, яким ФОП ОСОБА_2 відмовлено у реєстрації платником єдиного податку з 06.03.2018 р.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Так, згідно ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 25 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Л.О.Костюк

О.Є.Пилипенко

Повний текст постанови виготовлено та підписано 16.01.2019 р.