Справа № 807/675/16
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/2105/18
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Закарпатській області,

на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2018 року (суддя - Гаврилко С.Є., час ухвалення - 13:46, місце ухвалення - м.Ужгород, дата складання повного тексту - 29.08.2018 року),

в адміністративній справі №807/675/16 за позовом Головного управління ДФС у Закарпатській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Іселі»,

про надання дозволу на погашення суми податкового боргу,

встановив:

У травні 2016 року позивач Свалявська ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ТзОВ «Іселі», в якому просив надати дозвіл на погашення суми податкового боргу в розмірі 629950,16 грн., з яких 585676,72 грн. - основний платіж та 44273,44 грн. - пеня, за рахунок майна відповідача, що перебуває у податковій заставі, у відповідності до п.3 ст.95 ПК України.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.12.2016 року замінено первинного позивача на правонаступника Мукачівську ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області.

Ухвалою цього ж суду від 16.05.2018 року замінено первинного позивача на ГУ ДФС у Закарпатській області.

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив у задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.08.2018 року позов задоволено частково. Надано дозвіл ГУ ДФС у Закарпатській області на погашення суми податкового боргу у розмірі 32147,06 грн. за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі ТзОВ «Іселі». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З цим рішенням суду першої інстанції від 21.08.2018 року не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що у зв'язку із несплатою відповідачем податків до бюджету, згідно даних особових рахунків станом на 28.04.2014 р. рахувалася заборгованість в загальній сумі 629950,16 грн., яка станом на 21.09.2018 р. не погашена в повному обсязі. Звертає увагу апелянт на те, що органами ДФС вживалися заходи щодо погашення відповідачем податкового боргу на виконання постанов суду про стягнення податкового боргу, що підтверджується, зокрема, зверненнями з виконавчими листами до органів ДВС та інкасовими дорученнями до банківських установ. Оскільки вжиті заходи для погашення податкового боргу не дали позитивних результатів, тому заявлений борг в сумі 629950,16 грн. можливо стягнути лише за рахунок майна платника податку. Зазначає апелянт, що позивачем відповідно до п.87.2 ст.87, п.88.1 ст.88, п.89.2, п.89.3 ст.89, п.95.1, п.95.3 ст.95 ПК України, дотримано послідовний алгоритм дій щодо стягнення податкового боргу та вжито всіх заходів на його погашення. Оскільки неможливо самостійно виконати рішення судів від 17.05.2011 р. по справі № 2а-3954/09/0770, від 20.07.2011 р. по справі № 2а-0770/1196/11 та від 26.03.2012 року по справі № 2а-0770/3764/11 про стягнення податкового боргу, обґрунтованою є позовна вимога щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу в розмірі 629950,16 грн. за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 21.08.2018 р. та прийняти нове, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи та їх представників, які з'явились в засідання суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційних скарг, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач ТзОВ «Іселі» зареєстроване у якості юридичної особи та перебувало на обліку в Свалявської ОДПІ ГУДФС у Закарпатській області.

Також встановлено, що постановою Закарпатського окружного адміністративного судувід 17 травня 2011 року у справі № 2а-3954/09/0770 задоволено частково позов Свалявської МДПІ та стягнено з ТзОВ «Іселі» до державного (місцевого) бюджету податковий борг в сумі 105209 грн. (а.с. 29-31).

Постановою Закарпатського окружного адміністративного судувід 20 липня 2011 року у справі № 2а-0770/1196/11 задоволено позовні вимоги прокурора Свалявського району Закарпатської області в інтересах держави в особі Свалявської МДПІ та стягнено з ТзОВ «Іселі» кошти з банківських рахунків у банках, обслуговуючих боржника для забезпечення позовних вимог по погашенню заборгованості в загальній сумі 125075,21 грн. (а.с. 35-39 ).

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 березня 2012 року у справі № 2а-0770/3764/11 задоволено позовну заяву Свалявської МДПІ та стягнено з рахунків ТзОВ «Іселі» в обслуговуючих банках кошти в розмірі 32147,06 грн. (а.с. 32-34 ).

Для погашення заборгованості, що існувала у відповідача ТзОВ «Іселі» та на виконання постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 березня 2012 року у справі № 2а-0770/3764/11, стягувач Свалявська МДПІ звертався до Філії АТ «Укрексімбанк», що обслуговує відповідача, з інкасовим дорученням № 56 від 14.08.2012 року щодо списання коштів з рахунків боржника в сумі 32147,06 грн. (а.с. 44, 45).

Однак, вказане інкасове доручення № 56 від 14.08.2012 року було повернуто без виконання, у зв'язку із відсутністю коштів на рахунках платника ТзОВ «Іселі», що зумовило неможливість погашення податкового боргу за рахунок коштів платника податків.

Судом першої інстанції також встановлено, що ТзОВ «Іселі» до контролюючого органу самостійно було подано: податкову декларацію по платі за землю № від 20 лютого 2013 року за 2013 рік із самостійно задекларованою сумою податку, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 63894,16 грн.; податкову декларацію з податку на додану вартість № від 20 лютого 2014 року за жовтень 2014 року із самостійно задекларованою сумою податку, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 63894,16 грн.; податкову декларацію з податку на додану вартість № від 20 лютого 2015 року за 2015 року із самостійно задекларованою сумою податку, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 89808,16 грн.; податкову декларацію з податку на додану вартість № від 22 лютого 2016 року за 2016 року із самостійно задекларованою сумою податку, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 9530,43 грн.. Однак, самостійно задекларовані суми по вищевказаних податкових деклараціях не були сплачені відповідачем в повному обсязі (а.с. 46-57).

Надалі, податковим керуючим Свалявською ОДПІ 22.06.2015 року складено Акт опису майна на підставі рішення начальника від 19.06.2015 р. № 1 про опис майна у податкову заставу платника податку ТзОВ «Іселі» (а.с. 42-43).

Публічне обтяження - податкова застава, зареєстрована в Державному реєстрі речових прав не нерухоме майно про реєстрацію обтяжень за номером запису про обтяження 10169200 від 24 червня 2015 (а.с. 40-41).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Згідно з пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України, грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як додаткове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотримання якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України встановлено обов'язок платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Так, з матеріалів справи видно, що станом на 26.12.2016 року за відповідачем рахується податковий борг на загальну суму 667972,29 грн. (а.с. 111).

Відповідно до п.87.2 ст.87 ПК України, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Пунктом 88.1 ст.88 ПК України передбачено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу (п. 88.1 ст. 88 ПК України).

Згідно статті 89 пункту 89.3 цього Кодексу, до акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

Відповідно до статті 89 пункту 89.8 ПК України, контролюючий орган зобов'язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі.

Відповідно до п.95.1 ст.95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пункт 95.3 ст. 95 ПК України передбачає, що контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Судом першої інстанції вірно враховано, що механізм виконання судових рішень про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу встановлений Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затв. постановою Правління НБУ № 22 від 21.01.2004 року.

Так, відповідно до п. 10.1 цієї Інструкції № 22 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою про арешт коштів державного виконавця, судовим рішенням (у тому числі ухвалою, постановою, наказом, виконавчим листом суду) про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, установленому законом. Банк приймає до виконання постанову державного виконавця та/або рішення суду, які доставлені до банку самостійно державним виконавцем, слідчим, представником суду, органу державної податкової служби або які надійшли рекомендованим або цінним листом, відправником якого є суд, державний виконавець, слідчий, орган державної податкової служби.

Згідно абз.2 п.10.9 Інструкції № 22 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті зазначено, що якщо до банку надійде платіжна вимога / інкасове доручення (розпорядження) за іншим виконавчим документом, ніж той, для забезпечення виконання якого накладено арешт, і на цьому рахунку немає інших (крім арештованих) коштів, то банк повертає такий розрахунковий документ без виконання згідно з пунктом 2.18 глави 2 та пунктом 12.11 глави 12 цієї Інструкції.

Так, з матеріалів справи видно, що на виконання постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 26.03.2012 року у справі № 2а-0770/3764/11, податковий орган звертався до Філії АТ «Укрексімбанк» з інкасовим дорученням № 56 від 14.08.2012 року щодо списання коштів в сумі 32147,06 грн., яке було повернуто без виконання, у зв'язку із відсутністю коштів на рахунках платника ТзОВ «Іселі», що зумовило неможливість погашення податкового боргу за рахунок коштів платника податків.

Враховуючи, що умовою для звернення до суду, за якою можливе надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі є наявність у платника податкового боргу та відсутність на розрахункових рахунках такого платника грошових коштів, достатніх для погашення цього боргу, та, зважаючи, що позивачем були вжиті заходи щодо погашення податкового боргу відповідача на суму 32147,06 грн., проте позитивних результатів не дали, а інкасові доручення повернено без виконання з підстав відсутності коштів на рахунках відповідача, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника, що перебуває у податковій заставі, на суму 32147,06 грн..

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними твердження апелянта щодо наявності підстав для надання дозволу на погашення суми податкового боргу на виконання постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 17.05.2011 року у справі № 2а-3954/09/0770 на суму 105209 грн. та постанови цього ж суду від 20.07.2011 року у справі № 2а-0770/1196/11 на суму 125075,21 грн..

З цього приводу суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що нормами ПК України встановлено загальний порядок погашення заборгованості платника податків перед бюджетом та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган у певній послідовності для примусового стягнення податкового боргу, а саме: стягнення коштів, які перебувають у власності боржника, а в разі їх відсутності - шляхом продажу майна боржника, яке перебуває у податковій заставі.

Аналіз правових норм, що містяться у ст. ст. 87, 88, 95 ПК України, свідчить, що лише сукупність відповідних обставин є підставою для контролюючого органу звернутися до суду із позовом про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, а саме: наявність податкового боргу; наявність майна платника податків, описаного у податкову заставу; відсутність коштів на рахунках платника податків в обслуговуючих банках.

Так, судом першої інстанції вірно зазначено та враховано, що в матеріалах справи відсутні докази вжиття позивачем заходів щодо погашення податкового боргу на виконання постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 травня 2011 року у справі № 2а-3954/09/0770 в сумі 105437,61 грн. та постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 липня 2011 року у справі № 2а-0770/1196/11 в сумі 125075,21 грн., зокрема, відсутні докази, щодо здійснення позивачем оформлення інкасового доручення (та звернення з таким) для примусового стягнення коштів, які перебувають у власності відповідача.

Крім цього, як вірно зазначено судом першої інстанції, в матеріалах справи наявна довідка від 29.12.2016 року про відкриття відповідачем 15.04.2014 року рахунку в АТ «Комінвестбанк» (а.с. 226), однак позивач з вимогою про стягнення коштів з рахунку у вказаному банку не звертався, а тому не виконав в повній мірі вимоги статті 95 ПК України.

Суд першої інстанції також дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу у розмірі 629950,16 грн., з врахуванням податкового боргу згідно податкових декларацій по платі за землю, які самостійно були подані відповідачем до податкового органу у розмірі 331961,59 грн., оскільки позивачем не надано рішення суду, яке набрало законної сили про стягнення з відповідача податкового боргу на вказану суму.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що із наданих суду апеляційної інстанції копій постанов ДВС Свалявського районного управління юстиції від 10.09.2012 року про закінчення виконавчих проваджень ВП №33128230 та ВП №33128497, видно, що вказані виконавчі провадження щодо стягнення з ТзОВ «Іселі» заборгованості на суму 105437,61 грн. за виконавчим листом №2а-3954/09/0770 та на суму 125075,21 грн. за виконавчим листом №2а-0770/1196/11, було закінчено у зв'язку із створенням ліквідаційної комісії у цьому товаристві. Матеріали адміністративної справи не містять жодних доказів того, які дії вчинялися податковими органами для стягнення вказаних вище сум заборгованості із вересня 2012 року.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об'єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243 ч.3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Закарпатській області - залишити без задоволення.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2018 року в адміністративній справі №807/675/16 за позовом Головного управління ДФС у Закарпатській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Іселі» про надання дозволу на погашення суми податкового боргу - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи чи в порядку письмового провадження - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови складено 18.01.2019 року