Справа № 2140/1466/18
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2019 р. м.ОдесаСправа № 2140/1466/18

Категорія: 10.4.1 Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.
Час і місце ухвалення:10:15 м. Херсон

Дата складання повного тексту:27.09.18.

Судова колегія П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук'янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

при секретарі - Лавришині А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "ІНЖТЕПЛОСЕРВІС" на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ІНЖТЕПЛОСЕРВІС" до Головного управління Держпраці у Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю "ІНЖТЕПЛОСЕРВІС" (далі ТОВ "ІТС") звернулася до суду з позовом до Головного управління (далі ГУ) Держпраці у Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови №ХС1783/494/1913/П/ПТ/ТД-ФС від 26 червня 2018 року, відповідно до якої накладено штраф у розмірі 446 760 грн. на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 256 КЗпП України.

Обґрунтовуючи свої вимоги, представники позивача пояснили, що під час інспекційного відвідування відповідачем зроблено висновок про те, що протягом грудня 2017 - квітня 2018 року ТОВ "ІТС" укладено договори про виконання робіт, що мають ознаки трудових, з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які були допущені до роботи без оформлення наказу чи розпорядження керівника та повідомлення до територіального органу Державної фіскальної служби (далі ТУ ДФС) про прийняття працівника на роботу. Такі висновки є протиправними, оскільки із зазначеними особами було укладено цивільно-правові угоди, які не підлягають оформленню у відповідності до норм КЗпП України. Умови укладених угод відповідають нормам ЦК України.

Відповідач позов не визнав, представник відповідача в судове засідання не з'явився, але ним надано відзив на позовну заяву та письмові докази на обґрунтування своїх заперечень. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, надав відзив на позовну заяву, не заявляв клопотання про відкладення розгляду справи, суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності.

Обґрунтовуючи свої заперечення щодо задоволення позовних вимог, відповідач зазначив, що проаналізувавши договори на виконання робіт з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було зроблено висновок, що вони мають ознаки трудових відносин, що є підставою визнати про порушення позивачем трудового законодавства.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року відмовлено повністю в задоволенні позовних вимог ТОВ "ІНЖТЕПЛОСЕРВІС" до ГУ Держпраці у Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови № ХС1783/494/1913/П/ПТ/ТД-ФС від 26 червня 2018 року.

В апеляційній скарзі ТОВ "ІТС" ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також що у зв'язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги:

- жодним законодавчим актом України не передбачено право державного інспектора Держпраці на власний розсуд тлумачити умови цивільно-правових договорів, визнавати їх укладення недійсними та надавати їм статусу трудових, такі повноваження у нього відсутні.

Крім того, ч.5 ст. 265 КЗпП України передбачено: "Штрафи, зазначені в абз.2 ч.2 цієї статті, можуть бути накладені центральним органом виконавчої влади, зазначеним у ч.4 цієї статті, без здійснення заходу державного нагляду (контролю) на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації".

Рішень суду, якими був встановлений факт перебування фізичних осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з ТОВ "ІТС" в трудових відносинах, а також був встановлений період роботи на умовах трудових відносин, немає;

- з аналізу договорів про виконання робіт та додаткових угод до них укладених ТОВ "ІТС" з фізичними особами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , випливає, що в них містяться елементи договорів підряду ст. 837 ЦК України і договорів про надання послуг ст. 901 ЦК України;

- всі особи, виконуючи роботи за вищевказаними договорами, не підпорядковувалися правилам внутрішнього трудового розпорядку ТОВ "ІТС", самі організовували свою роботу і виконували її на власний ризик. Умови про режим робочого часу були виключені з договорів додатковими угодами, що не було враховано посадовими особами відповідача під час здійснення інспектування. За результатами виконаних робіт (послуг) складалися акти здавання-прийняття наданих послуг і бухгалтерією підприємства здійснювалася оплата виконавцям, з якої також сплачувався податок на доходи фізичних осіб та єдиний соціальний внесок;

- в судовому засіданні в суді першої інстанції позивачем заявлялось клопотання про допит в якості свідків осіб, з якими були укладені договори про виконання робіт, для встановлення дійсних взаємовідносин, які склалися між сторонами за цими договорами. Однак, вказане клопотання було відхилене судом першої інстанції. ТОВ "ІТС" вважає, що відхиливши клопотання позивача про виклик свідків, суд першої інстанції обмежив товариство у праві наданні доказів, яке передбачене ст. 44 КАС України.

- основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини віл трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконає роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правила внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

Відзиву від ГУ Держпраці у Херсонській області на апеляційну скаргу не надходило.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ТОВ "ІТС", перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

Інспекційне відвідування було проведено відповідно до направлення від 18 травня 2018 року № 618, на підставі листа ГУ ДФС у Херсонській області від 25 квітня 2018 року.

За результатами відвідування складено Акт інспекційного відвідування від 23 травня 2018 року, в якому зазначено, що в порушення вимог ч.3 ст. 24 КЗпП України ТОВ "ІТС" укладено договори про виконання робіт із особами, що мають ознаки трудових відносин.

На підставі акта відповідачем було прийнято постанову від 26 червня 2018 року, якою на ТОВ "ІТС" накладено штраф у розмірі 446 760 грн. на підставі абз.2 ч.2 ст. 256 КЗпП України.

Позивач, посилаючись на норми ст.ст. 204, 624, 837, 901 ЦК України, враховуючи зміст правочинів та додаткових угод, укладених з фізичними особами, акти виконаних робіт та характер цих робіт вважає, що ці угоди є цивільно-правовими та не суперечать діючому законодавству, не визнані не дійсними і не мають ознак трудової угоди.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не дотримано вимог ст. 24 КЗпП України в частині обов'язкового укладання трудових договорів у письмовій формі шляхом укладення договору (контракту) або видання наказу, або розпорядження та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідачем під час прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу дотримано вимоги Порядку №509, а отже постанова про накладення на ТОВ "ІТС" на підставі абз. 2 ч.2 ст. 265 КЗпП України є правомірною, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-14, 73, 74, 77, 78 КАС України, абз.2 ч.2 ст. 265 КЗпП України, якими регулюються правовідносини між сторонами.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.1, 2 ст. 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема, фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Таким чином, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Натомість, цивільно-правовий договір - це угода між сторонами: громадянином і організацією (підприємством, тощо) на виконання першим певної роботи (а саме: договір підряду, договір про надання послуг тощо), предметом якого є надання певного результату праці.

Згідно з статтею 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ст. 837 ЦК України).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст. 901 ЦК України).

Так, основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

Таки чином, трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства.

Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт чи послуг.

Тобто, предметом цивільно-правових договорів є результат праці, який підлягає вимірюванню у конкретних фізичних величинах, а не процес роботи.

З матеріалів справи, а саме, угод ТОВ "ІТС" з вищевказаними фізичними особами, додаткових угод, актів виконаних робіт, характеру, найменуванню, обсягу виконуваних ними робіт, проаналізувавши висновки відповідача викладені в акті перевірки та приписи діючого законодавства, вбачається, що правовідносини, що виникли між товариством та фізичними особами є трудовими відносинами.

Судом першої інстанції також встановлено, що відповідно до договору про виконання робіт №4 від 01 грудня 2017 року, укладеного ОСОБА_3, останній зобов'язувався виконати обов'язки інженера з охорони праці з режимом робочого часу з 8-00 до 12-00, робочі дні: понеділок-п'ятниця.

Договори аналогічного змісту, із зазначенням робочого часу, робочих днів було укладено ОСОБА_6, ОСОБА_4, у яких був повний робочий день на посаді водія автотранспортних засобів. З ОСОБА_7 було укладено договір на виконання роботи налагоджувальника контрольно-вимірювальних приладів із зазначенням робочих днів понеділок-п'ятниця, робочий час 8-00 до 17-00.

В самих договорах не зазначено, який саме конкретно результат роботи повинен передати виконавець замовнику, не визначено переліку завдань роботи, її обсягу, видів тощо.

Як вбачаться з договорів відносини між ТОВ "ІТС" та фізичними особами не є юридично самостійними, а здійснюються в межах діяльності підприємства з систематичним виконанням трудових функцій, що підтверджується отриманням оплати за виконану роботу за фактичний період часу.

Тобто, виконувались певні функції за конкретними посадами, які включені до штатного розпису підприємства, що було вірно встановлено судом першої інстанції.

Позивач надав суду додаткові угоди із зазначеними особами, які укладались в той же самий день, що і основна угода, але додатковим було виключення з умов основного договору п. 3, а саме щодо робочого часу та робочих днів та більш детальний опис робіт, що підлягають виконанню.

З цього приводу відповідачем зазначено, що такі додаткові угоди не надавались, а ні під час інспектування, а ні на час розгляду справи про накладення фінансових санкцій, яка відбувалась за участю керівника позивача, що ставить під сумнів їх існування на час виконання (надання) послуг.

В судовому засіданні суду першої інстанції, позивач, пояснюючи причини не надання додаткових угод під час перевірки та під час розгляду справи про накладення фінансових санкцій, підтвердив ці обставини, але зазначив, що не придали значення їх важливості. Представник товариства не зміг суду обґрунтовано пояснити, чому одночасно укладались угоди на виконання робіт та додаткові угоди, шляхом виключення розділу, який стосується робочого часу та робочих днів з основної угоди.

Крім того, ТОВ "ІТС", надаючи заперечення до акту інспекційного відвідування, також не посилається на додаткові угоди, а лише надає їх суду в додатках до позову (а.с.15). Крім того, товариство не обґрунтувало причини не надання цих доказів під час перевірки та при подачі позовної заяви, за умови, що вони були в його розпорядженні, і відсутні будь-які обставини, які перешкоджали їх надати як відповідачу, так і суду.

Таким чином, суд погоджується з висновками ГУ Держпраці у Херсонській області, що договори, укладені позивачем з фізичними особами, мають ознаки трудового характеру, а отже постанова про накладення на ТОВ "ІТС" на підставі абз.2 ч.2 ст. 265 КЗпП України є правомірною, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

В даному випадку, апелянт не робить жодних посилань на норми закону, які б спростовували висновки суду першої інстанції, а також не зазначає в чому саме суд першої інстанції не в повній мірі дослідив докази і встановив обставини справи.

Судова колегія не змінює розподіл судових витрат (ст. 139 КАС України).

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ІНЖТЕПЛОСЕРВІС" залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 січня 2019 року.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Суддя: Ступакова І.Г. Лук'янчук О.В.