Справа № 804/2836/18
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 січня 2019 року м. Дніпросправа № 804/2836/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 червня 2018 року (головуючий суддя Неклеса О.М., повний текст складено 06.07.2018р.) у справі №804/2836/18 за позовом приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування припису,-

в с т а н о в и В :

Приватне акціонерне товариство "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до суду із адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати припис Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області №4/826-8-3 від 02.02.2018р.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що в період з 17.01.2018 р. по 30.01.2018 р. Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області на ПрАТ "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат"була проведена позапланова перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства України відносно стану виконання припису № 4-6236-8-3 від 28.12.2015 р., виданого за результатами акту планової перевірки від 01.12-21.12.2015 та припису №4-4388-8-3 від 04.07.2016р. виданого за результатами акту позапланової перевірки від 14.06.-30.06.2016 р. За результатами проведеної позапланової перевірки Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області було складено акт №22/8-7/18 від 30.01.2018 року, на який ПРАТ «ЦГЗК» були подані заперечення. На підставі складеного акту Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області було складено припис №4/826-8-3 від 02.02.2018р. Проте, в оскаржуваному приписі, всупереч положенням закону, відповідачем були викладені вимоги по усуненню порушень, які не могли бути предметом позапланової перевірки, так як такі порушення не значились в приписах № 4-6236-8-3 від 28.12.2015 р. та №4-4388-8-3 від 04.07.2016, що стали причиною проведення позапланової перевірки, або носили декларативний характер, так як не містили конкретних вимог на усунення виявлених порушень, а містили лише загальні вказівки, щодо дотримання природоохоронного законодавства України, крім того, сам акт перевірки не встановлював порушень, на усунення яких направлені конкретні пункти вказаного припису, тому оскаржений припис, за позицією позивача, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 червня 2018 року позов задоволено. Судом першої інстанції встановлено, що за наслідками проведеної

перевірки відповідачем на адресу позивача винесено припис №4/826-8-3 від 02.02.2018р., пунктами 1-16 якого приписано усунути порушення законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища. Досліджуючи вимоги вказаного припису, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем не було надано доказів, які б свідчили про допущені позивачем порушення вимог природоохоронного законодавства, що могло б бути підставою для видання оскарженого припису. Крім цього, враховуючи предмет позапланової перевірки, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що в пунктах 1, 6, 7, 8, 9, 10, 12, 13, 14 припису викладені вимоги по усуненню порушень, які не могли бути предметом позапланової перевірки, так як такі порушення не значились в приписах № 4-6236-8-3 від 28.12.2015 р. та №4-4388-8-3 від 04.07.2016р., у зв'язку з чим взагалі не могли перевірятися Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області. Крім цього, суд вказав на те, що оскільки чинним законодавством передбачена відповідальність за невиконання припису органу державного контролю, то припис, який надається підприємству до виконання, має містити чітку вказівку на дії, які суб'єкт господарювання повинен вчинити для усунення порушень. Тобто, припис не може бути декларативним, а саме посилатися на загальні норми законодавства, яких підприємство повинно дотримуватися повсякчасно на протязі всієї своєї діяльності і без наявності такої вимоги контролюючого органу.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована висновками, які зроблені під час позапланової перевірки та яким, за позицією скаржника, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки. Також скаржник звертає увагу на те, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про неможливість викладення вимог по усуненню порушень (п. 1, 6, 7, 8, 9, 10, 12, 13, 14), які, за позицією суду першої інстанції, не могли бути предметом позапланової перевірки. З цього приводу відповідач зазначає, що Інспекцією проводилась позапланова перевірка щодо стану виконання припису № 4-6236-8-3 від 28.12.2015 р., виданого за результатами акту планової перевірки від 01.12-21.12.2015 та припису №4-4388-8-3 від 04.07.2016р. виданого за результатами акту позапланової перевірки від 14.06.-30.06.2016 р. Пунктом першим вказаних приписів є: «Дотримуватись вимог природоохоронного законодавства України при здійсненні діяльності». Таким чином, як вказує відповідач, для проведення перевірки виконання вказаного пункту припису необхідно перевірити дотримання вимог природоохоронного законодавства підприємством вцілому.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін з огляду на його законність і обґрунтованість.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що з 17.01.2018 по 30.01.2018 на підставі наказу про проведення позапланової перевірки №26-П від 15.01.2018 року та направлення на перевірку від 15.01.2018 №4-292-8-3 від 20.07.2015 Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області проведена позапланова перевірка Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі ПРАТ «ЦГЗК») відносно стану виконання припису № 4-6236-8-3 від 28.12.2015 р., виданого за результатами акту планової перевірки від 01.12-21.12.2015 та припису №4-4388-8-3 від 04.07.2016р. виданого за результатами акту позапланової перевірки від 14.06.-30.06.2016 р.

За результатами перевірки складений акт від 30.01.2018р. №22/8-7/18, в якому зроблено висновки про порушення підприємством вимог природоохоронного законодавства.

На підставі акту перевірки винесено оскаржуваний припис від 02.02.2018 № 4/826-8-3, який позивачем оскаржено у судовому порядку.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

В пункті 1 припису зазначено «в строк до 30.05.2018 року проектну документацію щодо рекультивації порушених земель відходами виробництва з подальшим влаштуванням відвалів погодити згідно вимог чинного законодавства».

Позиція відповідача - в порушення ст.ст. 8, 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», ст. 202, 51Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» ПРАТ «ЦГЗК» проводяться роботи згідно проекту «Виконання гірничнотехнічної рекультивації з наступним будівництвом зовнішнього відвалу на площі відпрацьованого кар'єру №2 розкривними породами Глеюватського кар'єру і відходами 4 класу безпеки (малонебезпечні), без висновку з оцінки впливу на довкілля.

Суд не приймає таку позицію відповідача з огляду на наступне.

18 грудня 2017 року, в Україні набув чинності Закон України «Про оцінку впливу на довкілля». Закон встановлює правові та організаційні засади оцінки впливу на довкілля, спрямованої на запобігання шкоді довкіллю, забезпечення екологічної безпеки, охорони довкілля, раціонального використання і відтворення природних ресурсів, у процесі прийняття рішень про провадження господарської діяльності, яка може мати значний вплив на довкілля, з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» здійснення оцінки впливу на довкілля є обов'язковим у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті. Така планована діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планованої діяльності.

За умовами статті 1 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» планована діяльність - планована господарська діяльність, що включає будівництво, реконструкцію, технічне переоснащення, розширення, перепрофілювання, ліквідацію (демонтаж) об'єктів, інше втручання в природне середовище; планована діяльність не включає реконструкцію, технічне переоснащення, капітальний ремонт, розширення, перепрофілювання об'єктів, інші втручання в природне середовище, які не справляють значного впливу на довкілля відповідно до критеріїв, затверджених Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до пункту 2 статті 16 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» діяльність підприємств тимчасово забороняється (зупиняється) у разі порушення законодавства у сфері оцінки впливу на довкілля, зокрема у разі недотримання під час провадження господарської діяльності, експлуатації об'єктів, інших втручання у природне середовище і ландшафти, у тому числі з видобуванням корисних копалин, використанням техногенних родовищ корисних копалин, екологічних умов, передбачених у висновку з оцінки впливу на довкілля, рішенні про провадження планованої діяльності та проектах будівництва, розширення, перепрофілювання, ліквідації (демонтажу) об'єктів, інших втручань у природне середовище і ландшафти, у тому числі з видобуванням корисних копалин, використанням техногенних родовищ корисних копалин, а також змін у цій діяльності або подовження строків її провадження, - до моменту забезпечення виконання таких екологічних умов.

Відповідно до пункту 2 статті 17 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» дія цього Закону не поширюється на суб'єктів господарювання, які отримали рішення про провадження планованої діяльності до набрання чинності цим Законом, крім випадків, передбачених пунктом 22 частини другої та пунктом 14 частини третьої статті 3 цього Закону.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у 2014 році позивачем замовлено та ДП ДПІ «Кривбаспроект» виконано проект «Виконання гірнотехнічної рекультивації з наступним будівництвом зовнішнього відвалу на площі відпрацьованого кар'єру №2 розкривними породами Глеюватського кар'єру і відходами 4 класу безпеки (мало безпечні) ПРАТ «ЦГЗК»» з розділом Оцінки впливу на навколишнє середовище (ОВОС).

29.02.2015 року ДП «УКРДЕРЖБУДЕКСПЕРТИЗА» видало позитивний експертний звіт №00-1225-14/ПБ щодо розгляду проектної документації на вищевказаний проект. За результатами розгляду проектної документації було встановлено, що зазначена документація розроблена відповідно до вихідних даних на проектування з дотриманням вимог до міцності, надійності та довговічності об'єкта будівництва, його експлуатаційної безпеки та інженерного забезпечення, санітарно і епідеміологічного благополуччя населення, охорони праці, екології, пожежної безпеки, техногенної безпеки, енергозбереження і може бути затверджена в установленому порядку.

06.03.2015 року Криворізьким гірничопромисловим ТУ Держпромнагляд України листом вих. № 12-15/459 було погоджено вищезазначений проект.

З моменту отримання позитивного висновку експертного оцінювання ДП «УКРДЕРЖБУДЕКСПЕРТИЗА», змін до вищезазначеного проекту не вносилось.

На час проведення відповідачем позапланової перевірки у позивача були наявні всі необхідні документи щодо гірничотехнічної рекультивації з наступним будівництвом зовнішнього відвалу на площі відпрацьованого кар'єру №2 розкривними породами Глеюватського кар'єру і відходами 4 класу безпеки (мало небезпечні), документи надавались Відповідачу 25.01.2018р. для огляду під час проведення перевірки.

Діяльність позивача по роботам згідно проекту виконання гірничотехнічної рекультивації з наступним будівництвом зовнішнього відвалу на площі відпрацьованого кар'єру №2 розкривними породами Глеюватського кар'єру і відходами 4-го класу безпеки (малонебезпечні) в розумінні Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» не є планованою, адже здійснюється фактично і на підставі документів дозвільного характеру виданими до набрання чинності Закону України «Про оцінку впливу на довкілля».

Позивач на підтвердження своєї позиції, надав до матеріалів справи наступні документи, а саме: засвідчену копію експертного звіту №00-1225-14/ПБ від 29.02.2015 року ДП «УКРДЕРЖБУДЕКСПЕРТИЗА», копію листа від 06.03.2015 року вих. № 12-15/459, засвідчену копію наказу №369 від 27.04.2015р., засвідчену копія витягу з розділу Оцінки впливу на навколишнє середовище (ОВОС) проекту «Виконання гірнотехнічної рекультивації……..», засвідчені копії переліків документів, які надані державному інспектору з охорони праці.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в частині правомірності пункту 1 припису свого підтвердження не знайшли, порушень норм матеріального права судом 1 інстанції в цій частині оскаржуваного рішення суд не вбачає.

Відповідно до пункту 2 припису «в строк до 30.05.2018 року правовстановлюючі документи щодо землекористування оформити згідно вимог законодавства».

Позиція відповідача - в порушення ст. 202 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст. 8, 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» ПРАТ «ЦГЗК» надано довідку з переліком оформлених правоустановчих документів на землю, але не надано на розгляд копії правовстановлюючих документів на користування земельними ділянками, що є невиконанням пункту 9 припису Держекоінспекції № 4-6236-8-3 від 28.12.2015 р..

Суд не погоджується з такою позицією відповідача з огляду на наступне.

В ході судового розгляду даної справи судом першої інстанції відповідачем не було надано до матеріалів справи жодного доказу в підтвердження вказаної позиції, натомість Позивачем до матеріалів справи були надані документи в підтвердження правомірності користування земельними ділянками під розміщення відвалу №4 та шламосховища, а саме: засвідчену копію державного акту на право постійного користування землею I-ДП №006371 від 27.08.2001р. додаток №1 від 09.11.2001р. на площу 74,29 га (відвал №4), та: засвідчену копію державного акту на право користування землею В №098095 №23 від 1987 року на площу 3715,1 га на землях Криворізького району.

Крім того, суд приймає до уваги, що Постановою Кабінету міністрів України від 19.04.2017 р. № 275 передбачено, що основними завданнями Державної екологічної інспекції є реалізація державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів; здійснення у межах повноважень, передбачених законом, державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства, зокрема, щодо охорони земель, надр та інше.

Додержання інших вимог земельного законодавства, не пов'язаних з охороною земель, не належить до повноважень Державної екологічної інспекції України, а згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 р. № 15 «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру» відноситься до повноважень Державного геологічного кадастру та інших уповноважених органів.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» здійснення заходів державного нагляду (контролю) різними органами державного нагляду (контролю) з одного й того самого питання заборонено.

Отже, судом першої інстанції було зроблено правильний висновок про протиправність пункту 2 припису і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Згідно пунктів 3 та 4 припису «в строк до 05.02.2018 року не допускати здійснення викидів в атмосферне повітря від джерел викидів та джерел утворення викидів забруднюючих речовин, обсяги викидів від яких не обліковано у матеріалах інвентаризації викидів та у діючому дозволі» та «в строк до 05.02.2018 року забезпечити виконання умов наданих дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та не допускати викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря з перевищенням нормативів викидів».

Позиція відповідача - ПРАТ «ЦГЗК» порушує вимоги ст.ст. 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» та недотримується умов Дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

За результатами інструментальних вимірювань проведених під час інвентаризації ПП «Науково-виробничим центром «Технокекос» зафіксовано:

- наднормативні викиди (викид з перевищенням затверджених граничнодопустимих викидів) від джерела викиду ДВ№195 (зварювальний пост) по залізу та його сполуках, нікелю та його сполуках, водню фтористому (протокол №78 від 14.04.2016); від джерела викиду ДВ№226 (стенд обкатки двигунів) по оксидах азоту та вуглецю, сірки діоксиду (протокол №97 від 22.04.2016); від джерела викиду ДВ№237 (шафа витяжна) по діоксиду сірки(протокол №101 від 25.04.2016); від джерела викиду ДВ№242 (котел КолвіТермонаКТ 26 ТСХ) по оксидах вуглецю (протокол № 103 від 26.04.2016) згідно діючого Дозволу на викиди №-400 (Проммайданчик № 2 ) від 27.12.2013;

- наднормативні викиди (викид без дозволу) від джерела викиду ДВ№215 (стол пайки радіаторів) по залізу та його сполуках, марганцю та його сполуках, кремнію діоксиду, водню фтористому, оксидах азоту та вуглецю (протокол №60 від 06.04.2016). За результатами інструментальних вимірювань проведених під час інвентаризації галузевою науково-дослідною лабораторією «Охорона навколишнього середовища на залізничному транспорті» Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна зафіксовано:

- наднормативні викиди (викид без дозволу) від джерела викиду ДВ№183 (котли КолвіТермонаКТН100СЕ2, в кількості 2 од.) по оксидах азоту та вуглецю, від джерел викиду ДВ№159 (вертикально-сверлильний верстат), ДВ№160 (заточувальний верстат), ДВ№161 (вертикально-сверлильний верстат) по речовинам у вигляді суспендованих частинок недиференційованих за складом, від джерела викиду ДВ№178 (верстат для наплавлювання колісних пар) по залізу та його сполуках, водню фтористому, кремнію діоксину, хрому та його сполуках, оксидах азоту та вуглецю (протокол № 51/11.16-01 від 07-08.11.2016).

Вказані обставини, на думку відповідача, свідчать про порушення ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», п. 2.2.2 Правил технічної експлуатації установок очистки газу, затверджених наказом Мінприроди від 06.02.2009 №52, та є невиконання пунктів 2, 4, 5, 6 припису Держекоінспекції № 4-6236-8-3 від 28.12.2015 р. та пунктів 1.7.1, 1.7.2, 1.7.4 умови 1.7 до очистки газопилового потоку Дозволу № -399 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами від 20.02.2017.

Згідно інвентаризації викидів забруднюючих речовин зареєстровано листом вих. №7/2701-16 від 19.08.2016 року здійснювало наднормативні викиди (перевищення затверджених граничнодопустимих викидів) від джерела викиду ДВ№187 (котли КолвіТермонаКТН50СЕ2) по оксидах азоту та вуглецю; від джерела викиду ДВ№199 (зварювальний пост) по оксиду вуглецю; від ДВ№201 (ковальське горно) по нікелю та його сполуках, свинцю та його сполуках; від ДВ№202 (котли КолвіТермонаКТН100СЕZ), від ДВ№210 (котли КолвіТермонаКТН50СЕ) по оксидах азоту; від ДВ№219 (котел водогрійний газовий Колві 350) по оксиду вуглецю; від ДВ№222 (зварювальний пост) по залізу та його сполуках, марганцю та його сполуках, сірки діоксиду, фторидах що легко розчиняються; від ДВ№224 (вулканізатор шин) по оксиду вуглецю, діоксиду сірки, в зв'язку з чим порушило вимоги ст.ст 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» та недотримується умов Дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Суд не приймає таку позицію відповідача з огляду на наступне.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи свідчать про те, що за результатами попередньої перевірки Державною екологічною інспекцією, яка проводилася у період: з 01.12.2015р. по 21.12.2015 р., недообліковані джерела викидів були зареєстровані у матеріалах інвентаризації, проведеної 19.08.2016 року.

19.08.2016 року Департаментом екологічної безпеки Міністерства екології та природних ресурсів України було розглянуто та зареєстровано відкоригований Звіт по інвентаризації викидів забруднюючих речовин ПРАТ «ЦГЗК» проммайданчик №2, розроблений ПП «НВЦ «Техноекос» (лист вих. №7/2701-16 від 19.08.2016р.).

Після подання та реєстрації вищезазначеного звіту позивачем також були подані документи, що обґрунтовують обсяги викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

05.12.2016 року подані позивачем документи були розглянуті Департаментом екологічної безпеки Міністерства екології та природних ресурсів України (лист вих. №5/3-7/11177/16) та видано Позивачу відповідний дозвіл на викиди №-400 від 28.11.2016р. з терміном дії 7 років з 28.11.2016р. по 28.11.2023р.

В даному дозволі зазначені ті джерела викидів, що перелічені в п. 2 акту перевірки, і по яким Відповідач зазначає про наявність наднормових обсягів викидів, в той же час екологічних перевірок, які б підтверджували перевищення встановлених дозволом норм викидів даними джерелами не проводилось.

Окрім того, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.2017 у справі № 804/4421/16, яка набрала законної сили, було встановлено, що станом на 01.03.2017р. позивач усунув всі недоліки, які були виявлені підчас перевірки з 01.12.2015р. по 21.12.2015 р. та привів свою діяльність у відповідність до вимог діючого природоохоронного законодавства.

Вказані обставини є преюдиційними в силу приписів частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України та не спростовуються відповідачем.

В підтвердження своєї позиції позивачем до матеріалів справи були надані: засвідчена копія листа вих. №7/2701-16 від 19.08.2016р. та засвідчена копія дозволу №-400 від 28.11.2016р. та засвідчена копія постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.2017 у справі № 804/4421/16.

В свою чергу, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав належних та допустимих доказів правомірності припису в цих частинах, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду 1 інстанції про їх протиправність.

В пункті 5 припису зазначено «усунути порушення правил технічної експлуатації установок очистки газу виявлених під час перевірки».

Позиція відповідача - в порушення ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», Правил технічної експлуатації установок очистки газу, затверджених наказом Мінприроди від 06.02.2009 № 52, пункту 4, 5 припису Держекоінспекції від 28.12.2015 № 4-6236-8-З та пункту 1.7.4 умови 1.7 до очистки газопилового потоку Дозволу № -399 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами від 20.02.2017 р., на території дробарної фабрики позивача в корпусі ІІІ-ІV стадії дроблення виявлено не герметичність укриття завантажувального бункеру КМДТ дробильного тракту № 10 (ДВ № 20) та не герметичність м'якої вставки КМДТ дробильного тракту № 6 (ДВ № 3), а на території фабрики огрудкування виявлено прокородований газохід до труби випалювальної машини ОК-324 зони сушіння (ДВ № 54).

Суд не погоджується з такою позицією відповідача з огляду на наступне.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи свідчать про те, що виявлені порушення були усунуті позивачем в повному обсязі ще до прийняття оскаржуваного припису №4/826-8-3 від 02.02.2018р., а саме 24.01.2018р., про що відповідачу було направлено відповідні листи з фотофіксацією про усунення порушення вих. №617/42 від 24.01.2018р. та повторно від 26.02.2018р. Вказані листи містяться в матеріалах справи та були досліджені судом в достатній мірі, щоб дійти висновку про безпідставність вимог пункту 5 припису, оскільки на момент його винесення вказаних порушень вже не існувало.

Згідно пунктів 6 та 7 припису «в строк до 20.02.2018 року статистичну звітність складати в повному обсязі» та «в строк до 20.02.2018 року забезпечити здійснення розрахунку податкового зобов'язання з екологічного податку в повному обсязі відповідно з вимогами законодавства».

Позиція відповідача - в порушення ст. 202 Закону України «Про охорону навколишнього «природного середовища», ст. ст. 8, 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» ПРАТ «ЦГЗК» для огляду під час проведення перевірки не надано статистичної звітності по формі 2ТП-водгосп та розрахунків податкового зобов'язання з екологічного податку за 2015-2017 роки.

Суд не приймає таку позицію відповідача з огляду на наступне.

Пунктами 41.1. та 41.4. ст. 41 ПК України (в редакції від 01.01.2018 року, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Інші державні органи не мають права проводити перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, у тому числі на запит правоохоронних органів.

Згідно п. 1 Положення «Про Державну фіскальну службу України», затвердженого постанови КМУ № 236 від 21.05.2014 року Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

Єдиним органом, що має право проводити перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, в тому числі екологічного, є ДФС України та її територіальні органи.

Окрім того, за весь час судового розгляду справи, відповідачем не було надано до матеріалів справи жодного доказу, який би свідчив, що дійсно під час проведення перевірки зазначені документи запитувались у Позивача, як і не було зазначено, яким нормативно-правовим актом передбачені його повноваження на запит зазначених документів.

Таким чином, судом 1 інстанції обгрунтовано зроблено висновок про те, що контроль за своєчасністю та повнотою справляння податків та зборів, в тому числі екологічного податку, не відноситься до компетенції Держекоінспекції, а відтак і про неправомірність припису в цих частинах.

У пунктах 8 та 14 припису вказано «в строк до 05.02.2018 року не допускати збір та використання підземних вод без дозволу на спецводокористування» та «в строк до 05.02.2018 року забезпечити виконання умов Дозволу на спеціальне водокористування».

Позиція відповідача - в порушення ст. 202 Закону України «Про охорону навколишнього «природного середовища», ст.ст. 8, 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» ПРАТ «ЦГЗК» не надано для огляду під час проведення перевірки дозволу на спеціальне водокористування.

Суд не погоджується з такою позицією відповідача з огляду на наступне.

Позивачем до матеріалів справи було долучено засвідчену копію дозволу на спецводокористування №00174, засвідчену копію дозволу на спецводокористування №00662, засвідчену копію дозволу на спецводокористування №00681, засвідчену копію дозволу на спецводокористування №00898, натомість відповідач не надав жодного доказу, який би свідчив, що дійсно під час проведення перевірки зазначені документи запитувались у позивача.

Отже, за умови наявності у позивача чинного на момент проведення перевірки дозволу на спеціальне водокористування, доводи апеляційної скарги в цій частині обгрунтовано не приймаються колегією суддів до уваги.

В пункті 9 припису зазначено, що «в строк до 30.05.2018 року забезпечити контроль за станом заглиблених ємностей та їх впливом на підземні ґрунти».

Позиція відповідача - в порушення статті 202 Закону України «Про охорону навколишнього «природного середовища», ст.ст. 8, 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» ПРАТ «ЦГЗК» не надано інформацію стосовно проведення робіт по вивченню режиму підземних та поверхневих вод в межах наявного хвостосховища, що являє собою заглиблену ємність, та по підприємству в цілому не забезпечено огляд стану хвостосховища.

Суд не приймає таку позицію відповідача з огляду на наступне.

Судом першої інстанції було обгрунтовано відхилено зазначені доводи відповідача, так як пункт 9 припису не є предметом виданого раніше припису від 28.12.2015 № 4-6236-8-3, а отже не повинен був перевірятись згідно статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Окрім того, відповідачем не надано до матеріалів справи жодного доказу, який би свідчив, що дійсно під час проведення перевірки зазначені документи запитувались у позивача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про протиправність пункту 9 припису.

Пунктом 12 припису визначено «в строк до 01.03.2018 року забезпечити дотримання правил експлуатації водогосподарських споруд».

Позиція відповідача - в порушення ст. 44 Водного Кодексу України на території дробарної фабрики ПРАТ «ЦГЗК» система зливової каналізації, що проходить уздовж складу піску та щебню знаходиться в незадовільному стані, а саме місцями зруйнована, що є невиконанням пункту 9 припису Держекоінспекції від 28.12.2015 № 4-6236-8-3.

Суд не приймає таку позицію відповідача з огляду на наступне.

Оскаржуваний припис №4/826-8-3 було прийнято 02.02.2018 року, в той час як виявлені порушення були усунуті в повному обсязі 30.01.2018 року ще до закінчення перевірки, про що відповідача повідомлено відповідним листом з фотофіксацією про усунення порушення вих. №699/42 від 30.01.2018р. Тобто у відповідача були відсутні правові підстави для пред'явлення позивачу вимог пункту 12 припису на момент його винесення.

Відносно пункту 13 припису «в строк до 30.05.2018 року здійснювати контроль за якістю та кількістю стічних (зливових) вод».

Позиція відповідача - згідно пункту 7 статті 44 Водного Кодексу України ПРАТ «ЦГЗК» повинно здійснювати контроль за якістю та кількістю стічних (зливових) вод».

Суд не приймає таку позицію відповідача з огляду на наступне.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи свідчать про те, що позивачем розроблений план-графік контролю відбору проб води на 2018р. (на 2017р. було розроблено аналогічний графік), зазначені графіки були надані Позивачем до матеріалів справи. Згідно даного графіку (п.п. 4-7) відомчою спеціалізованою санітарно-екологічною лабораторією комбінату (свідоцтво про атестацію №ПЄ 0139/2015 від 17.12.2015р. чинне до 31.12.2018р.) з періодичністю 1 раз в квартал гравіметричним методом виконується експрес-аналіз на два показника: завислі речовини, нафтопродукти.

Місця відбору проб згідно графіку: УЗТ станція екіпіровки; насосна станція промстоків локомотивного депо УЗТ, після очисних споруд (протоколів виміру по даному підпункту не має); лівстоки «автоцех»; лівстоки «гірничо-транспортний цех №1».

Так як позивачем постійно здійснюється контроль за якістю та кількістю стічних (зливових) вод у відповідності вимог чинного законодавства, а також з урахуванням не наведення відповідачем як в оскаржуваному приписі, так і під час розгляду справи, фактів не здійснення ПРАТ «ЦГЗК» такого контролю, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що зазначений пункт припису є протиправним.

Відносно пункту 15 припису «в строк до 15.03.2018 року забезпечення ведення первинного обліку кількості відходів, що утворюються на підприємстві, за формою 1-ВТ в повному обсязі».

Позиція відповідача - в порушення ст. 17 Закону України «Про відходи» на території Глеюватського кар'єру первинний поточний облік відходів відповідно затвердженої типової форми № 1-ВТ за 2016-2017 роки ПРАТ «ЦГЗК» ведеться не в повному обсязі та не по всім видам відходів, які утворюються на території структурного підрозділу, що є невиконанням пункту 23 припису Держекоінспекції від 28.12.2015 № 4-6236-8-3.

Суд не погоджується з такою позицією відповідача з огляду на наступне.

Позивачем було надано до матеріалів справи наказ по підприємству №1318 від 22.12.2016р. про введення в дію «Інструкція щодо заповнення форм первинної облікової документації в сфері поводження з відходами» та повідомлено суд, що на підприємстві призначено відповідальних осіб за ведення і зберігання форм облікової документації, передбачених даною інструкцією.

Також, позивач зазначав, що очищення зливової каналізації виконується за необхідністю (у разі засмічення), а оскільки за період з 2016 по 2017 рік, забруднень каналізації не відбувалось, зливова каналізація не очищувалась, обсяги утворення і передачі мулу каналізації до типової форми відповідно не вносились. Всі відходи, які утворюються на території ПРАТ «ЦГЗК» обліковувались та обліковуються у повному обсязі відповідно до затвердженої типової форми № 1-ВТ.

В той же час, відповідачем не зазначено по яким конкретно видам відходів позивачем не ведеться первинний поточний облік, за який період та в чому полягає неповнота ведення позивачем первинного поточного обліку відходів, як і не надано жодного доказу, який би підтверджував зазначену позицію.

За таких обставин відповідачем не було підтверджено правомірність пункту 15 припису, а відтак відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині.

Щодо пункту 16 припису «в строк до 20.02.2018 року надати на розгляд до Держекоінспекції інформацію та копії документів, які розглядаються в ході інспекційної перевірки в повному обсязі».

Позиція відповідача - в порушення статті 202 Закону України «Про охорону навколишнього «природного середовища», ст.ст. 8, 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» ПРАТ «ЦГЗК» незабезпечено в повному обсязі огляд території та всіх структурних підрозділів, не забезпечено надання інформації і документів, що розглядаються в ході інспекційної перевірки, підприємству надано припис від 18.01.2018 № 4-432-8-3 який підприємством не виконаний, чим вчинено перешкоди для виконання обов'язків покладених на посадових осіб, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища.

Суд не приймає таку позицію відповідача з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем всі документи та інформацію, що стосуються виконання вимог припису №4-6236-8-3 від 28.12.2015р., виданого за результатами планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, проведеної Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області в період з 01.12.2015р. по 21.12.2015р. було направлено до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області згідно листа вих. № 1540/42 від 30.03.2016р., який надано до матеріалів справи.

Документи та інформація щодо виконання припису № 4-4388-8-3 від 04.07.2016р. були направлені Відповідачу листами вих. № 4690/42 від 30.08.2016р. та вих. № 1558/42 від 20.03.2017р. які надані до матеріалів справи.

Відповідач посилається на невиконання позивачем припису від 18.01.2018 № 4-432-8-3, водночас, за весь час судового розгляду справи, зазначений припис відповідачем до матеріалів справи не долучався, підстави, що ускладнювали б або унеможливлювали його подання не зазначалися, натомість позивач надав до матеріалів справи копії переліків документів, які надані державному інспектору з охорони праці, з відміткою про їх отримання державним інспектором 25.01.2018 року, тобто під час проведення позапланової перевірки, що спростовує твердження відповідача про створення будь-яких перешкод для виконання покладених на нього обов'язків.

Так само, в матеріалах справи немає жодного доказу, який би свідчив, що під час проведення перевірки зазначені документи запитувались у позивача.

З приводу доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно вказав, що пункти 1, 6, 7, 8, 9, 10, 12, 13, 14 оскаржуваного припису не є предметом перевірки, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно абзацу 3 пункту 1 статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» підставами для здійснення позапланових заходів є: перевірка виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю).

Як зазначено у направленні №4-292-8-3 від 15.01.2018 року, підставою для проведення позапланової перевірки є дотримання вимог природоохоронного законодавства України щодо стану виконання припису № 4-6236-8-3 від 28.12.2015 р., виданого за результатами акту планової перевірки від 01.12-21.12.2015 та припису №4-4388-8-3 від 04.07.2016р. виданого за результатами акту позапланової перевірки від 14.06.-30.06.2016 р..

Тобто, під час проведення позапланової перевірки Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області повинно було перевірятися лише виконання ПРАТ «ЦГЗК» припису від 28.12.2015 р. № 4-6236-8-3, виданого за результатами акту планової перевірки від 01.12-21.12.2015 та виконання припису від 04.07.2016р. №4-4388-8-3 виданого за результатами акту позапланової перевірки від 14.06. - 30.06.2016 р., що і стали підставою для проведення такого позапланового заходу.

В той же час, судом було встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що в пунктах 1, 6, 7, 8, 9, 10, 12, 13, 14 припису викладені вимоги по усуненню порушень, які не могли бути предметом позапланової перевірки, так як такі порушення не значились в приписах № 4-6236-8-3 від 28.12.2015 р. та №4-4388-8-3 від 04.07.2016 р., а тому не повинні були в даному випадку перевірятися Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області.

Таким чином, так як, згідно припису Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області від 02.02.2018 №4/826-8-3 встановлено, що в пунктах 1, 6, 7, 8, 9, 10, 12, 13, 14 припису викладені вимоги по усуненню порушень, які не могли бути предметом позапланової перевірки, висновок суду першої інстанції, що в цій частині оскаржуваний припис винесений протиправно, з перевищенням наданих діючим законодавством повноважень, є правильним.

Окрім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що пункти 3, 4, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15 припису носять загальний (декларативний) характер, оскільки в них не зазначені конкретні дії, які ПРАТ «ЦГЗК» має вчинити для усунення порушення, тобто ці пункти припису не відповідають формі, яка визначена вказаним Законом для приписів суб'єкта владних повноважень.

При розгляді справи судом першої інстанції враховано практику Європейського суду з прав людини», яка згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, зазначає, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

В Рішенні від 10.02.2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27.09.2010 року по справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (п. 74 рішення ЄСПЛ у справі "Лелас проти Хорватії").

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення про визнання протиправним та скасування припису Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області від 02.02.2018р. №4-826-8-3 з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 червня 2018 року у справі №804/2836/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у строки, визначені ст.329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 17.01.2019р.

Повне судове рішення складено 21.01.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк