Справа № 2040/7488/18
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2019-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 р. № 2040/7488/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Чудних С.О.,

за участю секретаря судового засідання - Хмелівської Н.М.,

представника позивача - Надобко С.В.,

представника відповідача - Михайлової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Міська Рекламно-Інформаційна Система" до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Міська Рекламно-Інформаційна Система" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду із позовом, в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просить суд зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ) здійснити коригування інтегрованої картки платника податків - Товариства з обмеженою відповідальністю "Міська Рекламно-інформаційна Систем" шляхом виключення податкового зобов'язання (недоїмки) із податку на додану вартість на суму - 100229,91 грн та здійснити коригування інтегрованої картки платника податків - Товариства з обмеженою відповідальністю "Міська Рекламно-інформаційна Система" шляхом виключення податкового зобов'язання (недоїмки) із єдиного податку юридичних осіб на суму - 11234,93 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до листа Головного управління ДФС у Харківській області від 11.07.2018 № 28937/10/20-40/17-09 позивача повідомлено про те, що згідно з інтегрованої картки платника податку на додану вартість за ним лічиться заборгованість по основному платежу 98082,42 грн (нараховано ПДВ по декларації № від 15.03.2018 та № від 19.06.2018) та залишок несплаченої пені у розмірі 2147,49 грн. Однак, податкові зобов'язання по вказаним деклараціям товариством сплачено вчасно. Крім того, позивача також повідомлено про заборгованість з єдиного податку в загальному розмірі 10987,30 грн згідно податкової декларації платника єдиного податку № від 25.01.2018. Поряд із тим, починаючи з січня 2018 року позивач не є платником єдиного податку, а отже, грошові кошти, сплачені товариством 20.08.2018 мали бути ідентифіковані та зараховані відповідачем як сплата податкових зобов'язань на загальній систем оподаткування, а не в якості спати єдиного податку. Таким чином, враховуючи відсутність заборгованості по вищевказаним деклараціям позивач просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 01.10.2018 відкрито спрощене провадження по даній справі.

Ухвалою суду від 14.11.2018 дану справи призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 11.12.2018 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, надав до суду відзив на позов, відповідно до якого зазначив, що станом на 30.11.2014 у позивача рахувався податковий борг з ПДВ в сумі 14552,09 грн. Відповідно до норм статті 87 Податкового кодексу України, починаючи із 2015 року в автоматичному режимі, податкові зобов'язання визначені у податкових деклараціях автоматично зараховувались на погашення сум податкового боргу у порядку календарної черговості його виникнення. Враховуючи, що по всім деклараціям, починаючи із 2018 року позивач сплачував узгоджені зобов'язання із затримкою, контролюючим органом нараховувалась пеня та штрафні санкції, відповідно до статті 129 Податкового кодексу України. У зв'язку із чим, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, встановив наступне.

Як вбачається із інтегрованої картки платника податків - Товариства з обмеженою відповідальністю "Міська Рекламно-Інформаційна Система", у позивача наявна заборгованість з податку на додану вартість по основному платежу - 98082,42 грн (з яких нараховано ПДВ по декларації № від 15.03.2018 термін сплати 30.03.2018 - 1455,42 грн, нараховано ПДВ по декларації N від 18.04.2018 термін сплати 30.04.2018 - 34584,00 грн, нараховано ПДВ по декларації № від 1605.2018 термін сплати 30.05.2018 - 34025,00 грн, нараховано ПДВ по декларації № від 19.06.2018 термін сплати 30.06.2018 - 28018,00 грн), залишок несплаченої пені - 2147,49 грн.

Крім того, з єдиного податку з юридичних осіб за позивачем лічиться заборгованість по основному платежу у сумі 10987,30 грн (за податковою декларацією платника єдиного податку третьої групи (юридична особи) № від 21.01.2018 термін сплати 19.02.2018 - 10987,30 грн), залишок несплаченої пені - 247,63 грн.

Відповідно до пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення податкового боргу та його зарахування) у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Так, аналізуючи вищезазначені норми Податкового кодексу України та дані інтегрованої картки платника вбачається, що кошти, спрямовані позивачем на сплату узгоджених зобов'язань, визначених в деклараціях з ПДВ починаючи з 2015 року в автоматичному режимі зараховувались на погашення сум податкового боргу у порядку календарної черговості його виникнення.

Судом також, встановлено 09.01.2018 Головним управлінням ДФС у Харківській області проведено камеральну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Міська Рекламно-Інформаційна Система" з питання своєчасності та повноти сплати узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість по деклараціям з листопада 2014 року по жовтень 2017 року, результати якої оформлені актом від 09.01.2018 № 117/20-40-12-13-19/31343590.

Перевіркою встановлено, що ТОВ "МРІС" в порушення п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України протягом граничних строків не сплачено узгоджені суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість по дослідженим деклараціям.

На підставі висновків акту перевірки №117/20-40-12-13-19/31343590 від 09.01.2018, відповідно до ст.126 Податкового кодексу України, відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення від 26.01.2018 №3, яким нараховані штрафні санкції за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість у сумі 622900,88 грн у розмірі 10% - 62290,13 грн, та податкове повідомлення - рішення № від 26.01.2018, яким нараховані штрафні санкції за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість у сумі 81462,53 грн у розмірі 20% - 16292,48 грн.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Міська Рекламно - Інформаційна система" звернулось до суду із позовом, в якому оскаржувало вказані податкові повідомлення-рішення, проте рішенням Харківського окружного адмінітсративного суду від 11.05.2018 в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Міська рекламно - інформаційна система" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень - рішень від 26.01.2018 №3 та № від 26.01.2018 - відмовлено. Вказана постанова набрала законної сили.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що позивач подав декларацію з ПДВ № від 17.01.2018 та самостійно визначив зобов'язання в сумі - 24802 грн. Термін сплати за вказаною декларацією - 30.01.2018. Грошові кошти, при цьому, надійшли позивача на підставі платіжних доручень лише 23.02.2018 та 28.02.2018.

Також по декларації з ПДВ № від 19.02.2018, з терміном сплати 02.03.2018 та задекларованими 27621 грн в повному обсязі було сплачено лише 23.06.2018.

Таким чином, починаючи з січня 2018 року позивач сплачував узгоджені грошові зобов'язання із затримкою.

Згідно з п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 % погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 % погашеної суми податкового боргу.

Положеннями п. 129.3 ст. 129 Податкового кодексу України також визначено, що у разі часткового погашення податкового боргу сума такої час та визначається з урахуванням пені, нарахованої на таку частку.

Згідно з п. 129.4 ст. 129 Податкового кодексу України на суми грошового зобов'язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов'язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день. На суми грошового зобов'язання, визначеного підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), нараховується пеня за кожний календарний день прострочення у його сплаті, починаючи з 91 календарного дня (з 271 календарного дня у разі здійснення платником податків самостійного коригування відповідно до підпункту 39.5.4 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання, із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Таким чином, враховуючи порушення строків сплати грошових зобов'язань контролюючим органом нараховані позивачу пеня та штраф, у зв'язку із чим за Товариством з обмеженою відповідальністю "Міська Рекламно-Інформаційна Система" рахується заборгованість із податку на додану вартість на суму - 100229,91 грн.

Крім того, суд вважає необґрунтованим посилання представника позивача на те, що постановою Харківського окружного адміністративного суду по справі №820/19966/14 платіжне доручення №592 від 28.11.2014 на суму 30 811 грн, на підставі якого сплачено до бюджету ПДВ не зараховані контролюючим органом та не зараховане платіжне доручення №592 від 27.08.2014 на суму 15000 грн, яке подано до банківської установи, проте не проведене ПАТ "АКТАБАНК", що встановлено постановою Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2015 по справі №820/576/18, оскільки у вказаних постановах взагалі не встановлені жодні факти щодо вказаних платіжних доручень.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що організація діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків та інших платежів, визначена Порядком ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 07 квітня 2016 року № 422, (далі - Порядок).

Відповідно до абзаців шостого - чотирнадцятого пункту 2 Розділу I Порядку, інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Інформаційна система органів ДФС - інтегрована структура, що складається з одного чи більшої кількості процесів, компонентів апаратного та програмного забезпечення, засобів та персоналу, що забезпечує можливість задоволення встановленої потреби або цільової функції.

Коректність даних інформаційної системи - відповідність інформації, що зберігається в інформаційній системі, встановленим алгоритмам (правилам) її співставності та логічного і арифметичного контролю.

Облікова операція - дія в ІКП, яка призводить до змін облікових показників.

Облікові показники - показники, що інтегруються в процесі ведення оперативного обліку.

Оперативний облік - процес відображення, систематизації та узагальнення первинних показників через їх перетворення в облікові показники в ІКП.

Первинні документи - документи, що складені платниками податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску та/або органами ДФС, іншими органами влади згідно з чинним законодавством (податкові декларації, митні декларації, аркуші коригування, уточнюючі розрахунки, податкові повідомлення-рішення, рішення контролюючого органу, вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, судові рішення, рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу), інформація органів Державної казначейської служби України про надходження податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів та єдиного внеску тощо).

Первинні показники - показники, що містяться у первинних документах та є визначальними для характеристики процесів адміністрування податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів та єдиного внеску.

Перекручення (викривлення) показників - неповне та/або несвоєчасне відображення у відповідних регістрах інформаційної системи, допущене як у результаті умисних дій працівників органів ДФС, так і внаслідок виникнення арифметичних та технічних помилок.

Оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС (пункт 3 розділу I Порядку).

Відповідно до абзаців першого - другого пункту 5 розділу I Порядку контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи.

Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень.

Абзацами п'ятим - шостим пункту 5 розділу I Порядку визначено, що у разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи.

Тобто, ІКП - це документ, який перебуває в оперативному стані і відображає облік нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету, а отже, корегування інтегрованої картки платника податків є невірно обраним способом захисту порушеного права.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Ради Європи N R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб'єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження це комплекс прав і зобов'язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення. Також ця особа може вибирати рішення у передбачених для конкретних ситуацій нормативно-правових актах або схожих документах.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб'єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до абзацу 3 пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20.05.2013 № 7, суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень відповідно до закону приймає рішення на власний розсуд.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до стаття 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Міська Рекламно-Інформаційна Система" є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Міська Рекламно-Інформаційна Система" (вул. Данилевського, буд. 22, 7 під'їзд, м. Харків, 61058, код 31343590) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків, 61057, код 39599198) про визнання протиправними дій - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 21 січня 2019 року.

Суддя С.О.Чудних