Справа № 540/2224/18
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/2224/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гомельчука С.В.,

при секретарі Пономаренко М.М.,

за участю:

представників позивача - Кулік В.М., Вариводи О.І., Яковлевої Л.О.,

представника відповідачів - Яцемирського С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "АНК" до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення від 05 травня 2018 року № 681270/21296967,

встановив:

Приватне підприємство "АНК" (далі - позивач, ПП "АНК") звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач 1, ГУ ДФС у Херсонській області), Державної фіскальної служби України (далі - відповідач 2, ДФС України), у якому просить скасувати рішення комісії ДФС України від 05.05.2018 року № 681270/21296967 про відмову у реєстрації податкової накладної позивача від 07.08.2017 року № 21 із зобов'язанням відповідача зареєструвати відповідну податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного отримання контролюючим органом.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що комісією ДФС України безпідставно відмовлено в реєстрації складеної ним податкової накладної (далі - ПН), оскільки позивачем надано всі необхідні документи на підтвердження реальності господарської операції. Позивач переконаний в тому, що документи на відсутність яких посилається відповідач в оскаржуваному рішенні, як на підставу для відмови в реєстрації податкової накладної № 21 в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН), не спростовують реальності проведеної операції. Отже, рішення відповідача про відмову в реєстрації наведеної податкової накладної є протиправним та підлягає скасуванню з зобов'язанням ДФС України зареєструвати податкову накладну № 21 датою її фактичного надходження до контролюючого органу, що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.

02 листопада 2018 року позовну заяву вирішено залишити без руху та надано позивачу строк на усунення її недоліків. Позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

Ухвалою від 13 листопада 2018 року провадження у справі відкрито, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 29 листопада 2018 року.

29 листопада 2018 року відповідачами до суду подано відзиви на позовну заяву.

Зі змісту поданих відзивів вбачається, що суб'єкти владних повноважень не погоджуються з позицією позивача, вважають оскаржуване рішення таким, що відповідає чинному законодавству, з підстав наведених у рішенні від 05.05.2018 року №681270/21296967 про відмову в реєстрації податкової накладної від 07.08.2017 року № 21.

Того ж дня протокольною ухвалою підготовче засідання відкладено на 11 грудня 2018 року для надання позивачу строку на ознайомлення із відзивами.

Ухвалою від 11 грудня 2018 року судом прийнято рішення про закриття підготовчого провадження та призначено справу до розгляду по суті на 15 січня 2019 року.

У судове засідання сторони з'явились.

Представники позивача позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідачів проти позову заперечив і просив відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзивах на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заяви по суті, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що Приватне підприємство "АНК" зареєстроване як юридична особа 18.03.2004 року та має статус платника податку на додану вартість та є платником податку на прибуток на загальних підставах.

Одним з основних видів діяльності підприємства за КВЕД 2010 є, зокрема, неспеціалізована оптова торгівля (46.90).

На виконання Договору поставки від 02.06.2017 року № 72 Приватне підприємство "АНК" здійснило поставку відсіву на користь ПП «Транс-Експрес». 07.08.2017 року позивач отримав передплату за товар (відсів) від ПП «Транс-Експрес» на розмірі 120000,00 грн., у тому числі 20000,00 грн. ПДВ. На суму наданих послуг складено податкову накладну від 07.08.2017 року № 21, яку 29.08.2017 року направлено для реєстрації в ЄРПН.

Квитанцією № 1 податкову накладну за № 21 відповідачем прийнято, проте реєстрацію зупинено із посиланням на п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 року.

Оскаржуваним рішенням ДФС України від 05.05.2018 року № 681270/21296967 позивачу відмовлено у реєстрації ПН від 07.08.2017 року № 21 в ЄРПН.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, 21.05.2018 року позивач подав в електронному вигляді скаргу до Комісії ДФС України з питань розгляду скарг. Проте, рішенням наведеної Комісії від 30 травня 2018 року № 8237/21296967/2 скаргу позивача залишено без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Щодо реальності господарської операції, за результатами проведення якої складено ПН № 21, позивач зазначає наступне.

02.06.2017 року між ПП "АНК" (постачальник) та ПП «Транс-Експрес» (замовник) укладено Договір поставки № 72.

Відповідно до п. 1.1 Договору № 72 постачальник поставляє та передає у власність замовника щебінь в асортименті; відсів; пісок будівельний, бетон різних марок, залізобетонні вироби в асортименті (надалі - товар), відповідно до умов цього Договору, а також у разі необхідності надати послуги по перевезенню товару, а замовник зобов'язується оплатити товар та послуги на умовах, визначених цим Договором. Поставка товару та послуг проводиться постачальником на умовах 100% передплатити замовником їх вартості, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом трьох банківських днів з дня оформлення рахунку (п. 2.1). За домовленістю сторін поставка товару та послуг може бути здійснена за умови відстрочки платежу, в разі чого, замовник повинен сплатити вартість товару і послуг не пізніше трьох днів з моменту їх отримання (п. 2.2). Ціна на товар та послуги, їх кількість визначається у рахунках на кожну окрему партію (п. 3.1). Поставка товару може бути здійснена як за письмовою так і за усною заявкою. Прийняття товару замовником без письмової заявки підтверджує факт попередньої усної заявки цього товару замовником у постачальника в кількості і асортименті, що вказані у видатковій накладній (п. 4.1 Договору).

07.08.2017 року ПП "АНК" на підставі заявки від ПП «Транс-Експрес» виставив рахунок-фактуру № СФ-0000836 на оплату 1005 т відсіву на суму 120600,00 грн., у тому числі 20100,00 грн. ПДВ.

Того ж дня постачальник отримав передплату за товар (відсів) від замовника в розмірі 120000,00 грн., в тому числі 20000,00 грн. ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням від 07.08.2017 року № 2106 (включене до переліку виписки з банку по рахунку позивача за 07.08.2017 року, наданої до суду).

14.08.2017 року постачальником поставлено замовнику відсів в кількості 1005 т на загальну суму 120600,00 грн., в тому числі 20100,00 грн. ПДВ, про що свідчить зміст видаткової накладної від 14.08.2017 року № РН-0000807, товарно-транспортних накладних від 14.08.2017 року №№ , , . Товар отримано уповноваженим представником ПП «Транс-Експрес» на підставі довіреності від 07.08.2017 року № 28.

Наведені господарські операції відображені у бухгалтерському обліку підприємства, що підтверджується оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 361 за серпень 2017 року (контрагент - ПП «Транс-експрес»), оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 281 за 14.08.2017 року (дата відвантаження товару покупцю), оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 643 «Податкові зобов'язання з ПДВ» на дату отримання передплати від покупця 07.08.2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що постачальником реалізованого позивачем товару є ТОВ «Славутич-Руда-України» згідно Договору від 01.12.2016 року № 16/128 та додатку до нього від 01.12.2016 року № 1. Відповідно до договору зберігання від 02.12.2016 року № 02-12/16, Акту прийомки - передачі майна на зберігання від 02.12.2016 року № 1 відсів, придбаний позивачем знаходиться на зберіганні ПАТ «Запорізьке кар'єроуправління».

З наведеного суд дійшов висновку, що позивачем доведено реальність проведеної ним господарської операції, за результатами якої складено податкову накладну за № 21.

Проте, оскарженим рішенням комісії ДФС України від 05.05.2018 року №681270/21296967 позивачу відмовлено у реєстрації наведеної податкової накладної (залишено без змін рішенням Комісії ДФС України з питань розгляду скарг від 30 травня 2018 року № 8237/21296967/2). Підставою для відмови зазначено: «Ненадання платником податку договорів, зокрема зовнішньоекономічних контрактів, з додатками до них, первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційних описів), у тому числі рахунків-фактур/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних, розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків».

Не погоджуючись із наведеними рішеннями позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку наведеним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пп.пп.16.1.2, 16.1.3, п.16.1 ст.16 ПК України (в редакції чинній на час подання для реєстрації податкових накладних) платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно п. 201.1 ПК України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 187.1 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п.201.10 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

З наведеного вбачається, що законодавцем встановлено обов'язок платника податків зареєструвати в установлені терміни податкові накладні в ЄРПН, складені в результаті проведення господарських операцій з постачання товарів/послуг.

Порядок ведення ЄРПН встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабміну від 29 грудня 2010 року № 1246 (далі - Порядок №1246) податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) згідно вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно п. 12 Порядку № 1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктом 13 Порядку № 1246 передбачено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі квитанція).

Згідно п. 74.2 ст. 74 ПК України в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п. 201.16 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Пунктом 6 Критеріїв, затверджених наказом Мінфіну від 13.06.2017 року № 567 (в редакції, що діяла станом на момент подання позивачем податкових накладних до ДФС України) передбачено, що моніторинг податкової накладної / розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:

- обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

- відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Податкового кодексу України (далі - Кодекс), стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

У разі якщо за результатами Моніторингу визначено, що податкова накладна / розрахунок коригування відповідає вимогам підпункту 1 цього пункту та сума податку на додану вартість, зазначена в податкових накладних, зареєстрованих платником податку в Реєстрі у звітному (податковому) періоді з урахуванням податкової накладної / розрахунку коригування, поданої на реєстрацію в Реєстрі, які відповідають вимогам підпункту 1 цього пункту, більша за середньомісячну суму сплачених за останні 12 місяців єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків і зборів (крім суми податку на додану вартість, сплаченої при ввезенні товарів на митну територію України) платником податку та його відокремленими підрозділами, реєстрація такої податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється відповідно до вимог пункту 201.16 статті 201 розділу V Кодексу.

У разі якщо за результатами Моніторингу визначено, що податкова накладна / розрахунок коригування відповідає одній з умов, зазначених у підпункті 2 цього пункту, - реєстрація такої податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється відповідно до вимог пункту 201.16 статті 201 розділу V Кодексу.

Як передбачено пп. 201.16.1 п.201.16 ст.201 ПК України у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Таким чином, можливість надати платником податків вичерпний перелік документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної, залежить від чіткого визначення фіскальним органом у квитанції конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків та пропозицій.

Зі змісту електронної квитанції від 29.08.2017 року вбачається, що Державною фіскальною службою України зупинено реєстрацію податкових накладних позивача на підставі п. 201.16 ст. 201 ПКУ: податкова накладна відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначеним п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 № 567, та за результатами СМКОР виявлено невідповідність обсягів придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена п. 4 Наказу. Тобто, фактично зупинено реєстрацію на підставі пп. 1 п. 6 Наказу № 567 .

Наведене свідчить на користь висновку про те, що в електронних квитанціях відсутні посилання відповідача на конкретний підпункт пункту 6 Критеріїв, при цьому, контролюючим органом не зазначено які саме документи за переліком необхідно надати позивачу для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Суд зазначає, що рішення комісії ДФС України про зупинення податкових накладних приватного підприємства є актами індивідуальної дії.

Правовий акт індивідуальної дії - виданий суб'єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов'язкових правил поведінки та стосується прав і обов'язків чітко визначеного суб'єкта (суб'єктів), якому він адресований.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер.

Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Отже, враховуючи зазначені обставини та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що наведені дії відповідача, як суб'єкта владних повноважень, не відповідають вимогам Податкового кодексу України та Наказу № 576, оскільки не є достатньо обґрунтованими, чіткими та передбачуваними для позивача, що позбавляє його знайти належну аргументацію та доказову базу спростування відповідності зупиненої податкової накладної критерію оцінки згідно пп. 1 п. 6 Наказу № 567.

Крім того, суд наголошує на тому, що обставини зупинення реєстрації обов'язково підлягають дослідженню, оскільки є юридично значимими та такими, що тягнуть за собою прийняття в подальшому рішення про реєстрацію податкової накладної або відмову у реєстрації на підставі витребуваних документів у платника податку за результатами зупинення реєстрації.

Механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних визначений Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим постановою Кабміну від 21 лютого 2018 року № 117 (в редакції, що регулює порядок подання пояснень та копій документів по ПН, реєстрацію яких зупинено до 01.12.2017 року; далі - Порядок № 117).

За приписами п. 14 Порядку № 117 перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Відповідно до п. 15 Порядку № 117 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування. Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).

На виконання вимог контролюючого органу, оформлених електронною квитанцією від 29.08.2017 року, ПП "АНК" направлено повідомлення до ДФС України на підтвердження реальності проведення господарської операції по податковій накладній № 21, в якому наводились пояснення щодо цієї операції, до яких були додані документи, що розкривають зміст наданих послуг, а саме: видаткова накладна від 14.08.2017 року № РН-0000807, довіреність від 07.08.2017 року № 28, рахунок-фактура від 07.08.2017 року № СФ-0000836, пояснювальна записка (пояснення) від 08.08.2017 року № 2, договір від 01.12.2016 року №16/128, додаток № 1 до договору від 01.12.2016 року, видаткову накладну від 06.12.2016 року № 954, акт прийому-передачі зі зберігання від 30.04.2017 року № 1, акт доставки б/н від 24.04.2017 року, товарно-транспортні накладні від 14.08.2017 року №№ , , , Таблицю даних платника податку (підтверджується квитанцією від 05.09.2017 року № 2).

Документами, що містять інформацію про залишки товару на складі, та були надані до ДФС України є: пояснення щодо наявності у підприємства товарних запасів (пісок, щебень, відсів, цемент) на суму 7261807,06 грн., договір від 01.12.2016 року № 16/128, додаток № 1 до договору від 01.12.2016 року, видаткову накладну від 06.12.2016 року № 954, акт прийому-передачі зі зберігання від 30.04.2017 року № 1, акт доставки б/н від 24.04.2017 року.

Пунктом 18 Порядку № 117 передбачено, що письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі (п. 20 Порядку).

З матеріалів справи вбачається, що підставою для відмови у реєстрації податкової накладної № 21 стало встановлення факту: «Ненадання платником податку договорів, зокрема зовнішньоекономічних контрактів, з додатками до них, первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційних описів), у тому числі рахунків-фактур/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних, розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків».

З огляду на вказані в спірному рішенні комісії ДФС підстави для відмови у реєстрації податкової накладної позивача в ЄРПН, суд доходить висновку, що комісія ДФС зробила загальну оцінку наданих позивачем документів, не встановивши конкретно відсутність яких саме документів не дає можливості контролюючому органу зареєструвати податкову накладну позивача.

Крім цього, як вже встановлено судом, долучені позивачем до матеріалів справи первинні документи, не дають підстав для сумніву щодо дійсності виконання договору від 02.06.2017 року № 72, укладеного між позивачем та контрагентом - замовником, що у свою чергу стало підставою для складання податкової накладної від 07.08.2017 року № 21.

На думку суду, зазначені обставини свідчать про те, що у контролюючого органу були достатні та повні первинні, бухгалтерські та розрахункові документи, складені за результатом господарських операцій, що давали відповідачу можливість прийняти спірні податкові накладні та провести їх реєстрацію в установленому законом порядку.

За таких обставин, суд доходить висновку, що спірне рішення ДФС України від 05.05.2018 року № 681270/21296967 є протиправним та не обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до пп. 201.16.4 п. 201.16 ст. 201 ПК України податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій:

а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних;

б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Наведена норма кореспондується із положеннями п. 19, п. 20 Порядку № 1246.

Згідно п. 20 Порядку № 1246, у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України N475/97-ВР від 17.07.1997 року; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 року.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» N3477-IV від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 року(остаточне) по справі «ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ» (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява N28924/04) констатував: « 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)».

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

На підставі ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Проаналізувавши надані сторонами докази та норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію не довів та не обґрунтував. Натомість, позивач довів протиправність оскаржуваного рішення про відмову в реєстрації податкових накладних.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що має бути задоволеним повністю.

Судовий збір відшкодовується згідно приписів ч. 1 ст. 139 КАС України.

Таким чином, керуючись статтями 2, 9, 12, 14, 139, 241 - 246, 205, 255 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Державної фіскальної служби України (, 04053, м. Київ, Львівська пл. 8) від 05.05.2018 року №681270/21296967 про відмову в реєстрації податкової накладної Приватного підприємства "АНК" (, 73025, м. Херсон, Острівське шосе, 10-а) від 07.08.2017 року № 21.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України (, 04053, м. Київ, Львівська пл. 8) зареєструвати податкову накладну Приватного підприємства "АНК" (, 73025, м. Херсон, Острівське шосе, 10-а) від 07.08.2017 року № 21 датою її фактичного отримання ДФС України, а саме: 29.08.2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної фіскальної служби України (, 04053, м. Київ, Львівська пл. 8) на користь Приватного підприємства "АНК" (, 73025, м. Херсон, Острівське шосе, 10-а) сплачений судовий збір в сумі 3524,00 грн. (три тисячі п'ятсот двадцять чотири гривні), шляхом безспірного списання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 21 січня 2019 р.

Суддя Гомельчук С.В.

кат. 111030600