Справа № 1340/4665/18
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2019-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1340/4665/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2019 року м. Львів

11 год. 17 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Курпіти П.І., представника позивача Лозовицького М.С., представника відповідача Мазяра Т.І., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» до Добротвірської селищної ради Кам'янка-Бузького району Львівської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

Акціонерне товариство «ДТЕК Західенерго» (далі - позивач, АТ «ДТЕК Західенерго») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Добротвірської селищної ради Кам'янка-Бузького району Львівської області (далі - відповідач, Добротвіська селищна рада) про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду заяви позивача № 19-1672 від 31.05.2018 та зобов'язання відповідача розглянути у порядку та строки, встановлені Постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011 заяву позивача № 19-1672 від 31.05.2018 про встановлення економічно обґрунтованих тарифів на транспортування, постачання теплової енергії, тарифів на послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання та споживачів смт. Добротвір Львівської області.

Позивач також просив встановити звіт про виконання судового рішення протягом 30 календарних днів, з дня набраннями ними законної сили, судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позову зазначено про те, що рішенням виконавчого комітету Добротвірської селищної ради № № 6 від 25.02.2010 ВП «Добротвірська ТЕС визначено виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання у житловому фонді, розташованому на території смт. Добротвір.

Відповідно до положень Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) № 308 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності у сфері теплопостачання», господарська діяльність позивача у сфері постачання та транспортування теплової енергії не підпадає під ліцензування НКРЕКП, отже встановлення тарифів для даного виду діяльності відноситься до повноважень органів місцевого самоврядування.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про розгляд та встановлення тарифів, що містив розрахунки тарифів на транспортування та постачання теплової енергії та розрахунок тарифів на послугу з централізованого опалення та гарячого водопостачання для споживачів смт. Добротвір.

Не зважаючи на неодноразові звернення позивача, відповідач питання щодо встановлення нових тарифів з теплопостачання не розглянула, нових тарифів не встановила, також не надала обґрунтованої відмови щодо вказаного. На даний час останнє зі звернень не розглянуте.

На переконання позивача, відповідач не вчинив законодавством передбачених дій щодо розгляду та встановлення тарифу на теплопостачання, чим порушив законні права позивача, а така бездіяльність є протиправною.

Для відновлення порушеного права, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 16.10.2018 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, а ухвалою суду від 04.12.2018 підготовче провадження у цій справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, з підстав, що викладені у позовній заяві, відповіді на відзив на позовну заяву за вх. № 38827 від 03.12.2018 (а.с.113-117). Просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив повністю, з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву за вх. № 37003 від 19.11.2018 (а.с.100-105). Зазначив, що питання про обов'язок відповідача затвердити тарифи у тій чи іншій редакції некоректне. Звертаючись до відповідача із клопотанням про встановлення тарифів на транспортування та постачання теплової енергії, позивачем на дано достатнього економічного обґрунтування необхідності підняття тарифів, що в сукупності із соціально-економічною ситуацією у регіоні, рівнем матеріального забезпечення населення, призвело до зростання рівня соціальної напруги в селищі та невдоволення серед жителів смт. Добротвір.

Покликався також на те, що позивач не завжди добросовісно підходить до виконання своїх обов'язків, передбачених законодавством, що регулює правовідносини у сфері теплопостачання. Володіючи монопольним становищем на ринку послуг з теплопостачання на території селища, не поспішає з виконанням його обов'язків з реалізації прав кінцевих споживачів, серед іншого, на отримання обсягів теплової енергії, згідно з параметрами, відповідно до договорів та стандартів.

Такі дії позивача, який робить все, щоб забезпечити здійснення власних прав та уникнути виконання покладених законом обов'язків розцінено депутатським корпусом Добротвірської селищної ради не інакше як зловживання монопольним становищем на ринку надання послуг з теплопостачання на території смт. Добротвір.

З врахуванням викладеного, питання підняття тарифів послуг з централізованого водопостачання та гарячого водопостачання у житловому фонді, розташованого на території смт. Добротвір слід розглядати на засіданні сесії ради.

Постійною комісією Добротвірської селищної ради з питань базових галузей промисловості, соціально-економічного розвитку, транспорту, зв'язку, житлово-комунального господарства та розвитку підприємництва не погоджено та не підготовлено проекту рішення сесії ради про підняття тарифів на транспортування та постачання теплової енергії

Відповідач вважає таке рішення постійної комісії законним і обґрунтованим, а позицію сторони позивача такою, що не відповідає нормам чинного законодавства та фактичним обставинам справи на даний час.

Просив у задоволенні позову відмовити.

Суд заслухав вступне слово представників сторін, з'ясував фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини та встановив таке.

АТ «ДТЕК Західенерго» зареєстроване як юридична особа 18.04.2000 за кодом , основний вид економічної діяльності: 35.11 Виробництво електроенергії (а.с.85-95).

У складі АТ «ДТЕК Західенерго» функціонує відокремлений підрозділ «Добротвірська теплова електрична станція» Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» (правовий статус: без права юридичної особи), утворене 15.10.1993 (а.с.96) (далі - ВП «Добротвірська ТЕС»).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Добротвірської селищної ради № 6 від 25.02.2010 ВП «Добротвірська ТЕС» визначено виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання у житловому фонді, розташованому на території смт. Добротвір Кам'янка-Бузького району Львівської області (вказане сторонами не оскаржується).

Постановою НКРЕКП № 2635 від 22.10.2015 затверджено тариф на виробництво теплової енергії для ВП «Добротвірська ТЕС» у розмірі 345,79 грн./Гкал без ПДВ (а.с.12).

29.11.2017 ВП «Добротвірська ТЕС» звернулося із листом за № 05-3915 «Щодо встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги», відповідно до якого скерувало розрахунки тарифів на транспортування, постачання теплової енергії та послугу з централізованого опалення та гарячого водопостачання для населення смт. Добротвір, які просило розглянути та встановити згідно чинного законодавства України.

До вказаного листа позивачем надано відповідачу додатки: пакет документів на транспортування та постачання, 51 акр.; пакет документів на послугу з центрального опалення та гарячого водопостачання 13 арк. (а.с.13, 14, 15)

15.12.2017 ВП «Добротвірська ТЕС» скеровано лист № 15-4130 селищному голові, відповідно до якого позивачем наголошено на необхідності затвердження нових тарифів або врахуванні в бюджет селища на 2018 відшкодування по теплопостачанню в розмірі орієнтовно 6 млн. грн. та по водопостачанню і водовідведенню орієнтовно 1,5 млн. грн., при цьому здійснивши покликання на п. 3.1 Розпорядження № 606/02-08/17 від 25.10.2017 Кам'янка-Бузької районної державної адміністрації (а.с.16).

12.03.2018 ВП «Добротвірська ТЕС» скерувало селищному голові та копію голові Кам'янка-Бузької райдержадміністрації лист № 15-825, відповідно до якого, в тому числі зауважила, що з огляду на утримання тарифів на рівні нижчому від економічно обґрунтованого розміру, в порушення вимог ст. 10 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 20 Закону України «Про теплопостачання», наполягав на відшкодуванні за рахунок бюджетних коштів різниці в тарифах, яка складає 1152 тис. грн., за січень 2018.

Звернув також увагу на те, що подальше зволікання із розгляду питання щодо встановлення тарифів, спричинить щомісячне збільшення суми належного бюджетного відшкодування завданих збитків ДТЕК «Добротвірська ТЕС» на суму порівняну із вищезазначеною (а.с.17).

31.05.2018 селищному голові позивачем подано заяву про встановлення економічно обґрунтованих тарифів на транспортування, постачання теплової енергії, тарифів на послугу з централізованого опалення, гарячого водопостачання для населення смт. Добротвір та відшкодування втрат, що виникли за період з 01.12.2017 по 01.05.2018 у сумі 4803059 грн., у якій просив розглянути і на найближчому засіданні органів місцевого самоврядування смт. Добротвір встановити економічно обґрунтовані тарифи на транспортування, постачання теплової енергії, тарифи на послугу з централізованого опалення та гарячого водопостачання для населення смт. Добротвір, згідно розрахунків поданих на розгляд Добротвірської селищної ради листом від 29.11.2017 за № 05-3915 (вхідний номер Добротвірської селищної ради 688/02-10 від 29.11.2017) та передбачити видатки у бюджеті смт. Добротвір в розмірі 4803059 грн. для відшкодування різниці між вартістю відпущеної теплової енергії для населення смт. Добротвір за діючим тарифом (173,39 грн.) та економічно обґрунтованим тарифом (393,27 грн.) за період з 01.12.2017 по 01.05.2018.

До цієї заяви повторно направлено розрахунки тарифів на транспортування, постачання теплової енергії, тарифи на послугу з централізованого опалення та гарячого водопостачання для населення смт. Добротвір з відповідними підтверджуючих матеріалами і документами, що використовувалися під час проведення таких розрахунків у електронній та друкованій формі.

Також позивач повідомив, що у разі невиконання Вимоги він буде змушений звернутися до адміністративного суду з відповідною позовною заявою, з подальшим віднесенням на рахунок відповідача усіх судових витрат (а.с.18-20, 21-83, 84).

Оскільки станом на момент звернення із цим позовом відповідач не розглянув звернень позивача, будь-яких заперечень чи уточнень щодо розрахунків не надав, тобто не вчинив передбачених законодавством дій щодо розгляду та встановлення тарифу на теплопостачання, чим порушив законні права позивача, ця бездіяльність є протиправною, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Вирішуючи справу, суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Оцінюючи підстави позову та відзиву на позовну заяву, спірні правовідносини виникли щодо правомірності нерозгляду відповідачем заяви позивача щодо про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання та чи є вказане протиправною бездіяльністю Добротвірської селищної ради.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями п. 3 ст. 1 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» № 2479-VI від 09.07.2010, тарифи на комунальні послуги - тарифи на теплову енергію (крім тарифів на виробництво теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії), транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії, а також тарифи на послуги централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з перероблення та захоронення побутових відходів, а також тарифи на послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для суб'єктів, які є виконавцями цих послуг.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято Постанову № 308 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності у сфері теплопостачання» від 22.03.2017. Разом з тим, ВП «Добротвірська ТЕС» у сфері постачання та транспортування теплової енергії не підпадає під ліцензування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (п. 1.4 Постанови № 308), відтак встановлення тарифів для даного виду діяльності відноситься до повноважень органів місцевого самоврядування.

Стаття 143 Конституції України передбачає, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують і ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування відповідно до Конституції України визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР від 21.05.1997 (далі - Закон № 280/97-ВР).

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону № 280/97-ВР від 21.05.1997 (далі - Закон № 280/97-ВР) місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до ст. 5 Закону № 280/97-ВР система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, органи самоорганізації населення.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону № 280/97 сільські, селищні, міські, районні та обласні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Частиною першою ст. 11 Закону № 280/97-ВР визначено, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

При цьому згідно з ч. 3 ст. 24 Закону № 280/97 органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону № 280/97-ВР виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради.

За правилами підпункту 2 п. «а» ст. 28 Закону № 280/97-ВР, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: а) власні (самоврядні) повноваження: встановлення в порядку і межах, визначених законом, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки регулює Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 (далі - Закон № 1875-IV).

Так, за змістом п. 2 ст. 7 Закону № 1875-IV до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Ст. 13 Закону № 1875-IV визначає розподіл житлово-комунальних послуг залежно від функціонального призначення, виділяючи зокрема комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Статтею 14 Закону № 1875-IV визначається розподіл житлово-комунальних послуг за порядком затвердження цін/тарифів, та визначається друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території.

Стаття 31 Закону № 1875-IV визначає порядок формування та затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, вказуючи, що порядок формування тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг другої групи (пункт 2 частини першої статті 14 цього Закону) визначає Кабінет Міністрів України.

Виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» № 869 від 01.06.2011 затверджено Порядок формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення (далі - Порядок), відповідно до п. 9 якого для встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення ліцензіат подає уповноваженим органам у друкованому і електронному вигляді заяву та розрахунки тарифів на планований період за встановленими такими органами формами з відповідними розрахунками, підтвердними матеріалами і документами, що використовувалися під час їх проведення.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про теплопостачання» № 2633-IV від 02.06.2005, до основних повноважень органів місцевого самоврядування у сфері теплопостачання належить, зокрема, встановлення для всіх категорій споживачів тарифів на теплову енергію і тарифів на виробництво теплової енергії (крім тарифів на теплову енергію, вироблену на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях, атомних електростанціях та когенераційних установках) у порядку і межах визначених законодавством.

Частиною 3 ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що тарифи на виробництво теплової енергії, у тому числі на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії, на транспортування та постачання теплової енергії встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених законодавством.

Отже, із змісту наведених норм встановлено, що питання щодо формування та затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, в тому числі на послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання, вирішуються уповноваженими на те органами, зокрема органами місцевого самоврядування, і у разі виникнення спору щодо правильності їх щодо формування та встановлення, такі спори вирішуються в судовому порядку.

Матеріалами справи підтверджується та представником відповідача не заперечно той факт, що позивач надсилав відповідачеві всі необхідні документи для встановлення економічно обґрунтованого тарифу на централізоване водопостачання та водовідведення.

Суд зважає на покликання представника відповідача у судових засіданнях та відповідача у відзиві про вжиття заходів щодо розгляду питання щодо затвердження тарифів на засіданні сесії Добротвірської селищної ради, однак жодного доказу на підтвердження цих покликань суду та до матеріалів справи не надано.

Покликаючись на не погодження та у зв'язку з цим не виготовлення проекту рішення сесії ради про підняття тарифів на транспортування та постачання теплової енергії постійною комісією Добротвірської селищної ради з питань базових галузей промисловості, соціально-економічного розвитку, транспорту, зв'язку, житлово-комунального господарства та розвитку підприємництва не надано доказів, що такою комісією таке питання взагалі розглядалося.

Доказів висловлення будь-яких зауважень щодо запропонованого тарифу, що були висловлені відповідачем також не надано.

Пунктом 34 Порядку № 869 визначено, що розгляд розрахунків тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, поданих ліцензіатом, здійснюється уповноваженим органом протягом одного календарного місяця, а у разі коригування тарифів - протягом десяти календарних днів з дня отримання відповідної заяви у порядку, встановленому Мінрегіоном.

Тобто, законодавством чітко встановлені строки для вирішення органом місцевого самоврядування питання щодо встановлення тарифів та прийняття відповідного рішення.

Проте, у визначені Порядком № 869 строки, відповідач не прийняв рішення щодо встановлення тарифів, що безумовно кваліфікується як протиправна бездіяльність.

На момент розгляду справи відповідачем не прийнято будь-якого рішення за результатами відповідних звернень позивача, як і будь-якої відповіді на такі звернення, в судових засіданнях вказаного не спростовано.

При цьому варто зауважити, що протиправну бездіяльність суб'єкта владних повноважень слід трактувати як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов'язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб'єкта владних повноважень, були об'єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту несвоєчасного виконання обов'язкових дій, а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов'язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів особи.

Самі по собі строки поза зв'язком із конкретною правовою ситуацією, набором фактів, умов та обставин, за яких розгорталися події, не мають жодного значення. Сплив чи настання строку набувають (можуть набути) правового сенсу в сукупності з подіями або діями, для здійснення чи утримання від яких встановлюється цей строк.

При формуванні таких висновків суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 13.06.2017 у справі № 12-1393а17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.04.2018 у справа № 800/426/17 (П/9901/137/18).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності Добротвірської селищної ради щодо не встановлення АТ «ДТЕК Західенерго» в особі ВП «Добротвірська ТЕС» АТ «ДТЕК Західенерго» тарифів на централізоване опалення, гарячого водопостачання та відшкодування витрат на підставі заяви від 31.05.2018 за № 19-1672 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

При цьому суд критично оцінює доводи відповідача, що підставою неприйняття рішення за відповідною заявою позивача є позиція Добротвірської селищної ради про неналежне виконання АТ «ДТЕК Західенерго» обов'язків за договорами про надання послуг позивачем, оскільки вказане нічим не підтверджено та не охоплюється предметом розгляду у межах цієї справи.

Крім цього, суд вважає обґрунтованою позовну вимогою вимогу про зобов'язання відповідача розглянути у порядку та строки, встановлені Постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011 заяву позивача № 19-1672 від 31.05.2018 про встановлення економічно обґрунтованих тарифів на транспортування, постачання теплової енергії, тарифів на послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання та споживачів смт. Добротвір Львівської області, як ефективний спосіб захисту порушеного права, оскільки такий узгоджується із завданням адміністративного судочинства, яке визначене ч. 1 ст. 2 КАС України та уникне втручання суду у дискреційні повноваження відповідача.

Разом з тим, суд не досліджує питання щодо обґрунтованості чи необґрунтованості відповідних тарифів, оскільки предметом цієї справи є дії щодо не розгляду заяви відповідачем, а не обґрунтованість тарифів. При цьому, оскільки ефективним способом захисту порушеного права визнано саме зобов'язання відповідача розглянути заяву позивача № 19-1672 від 31.05.2018, висновки суду щодо їх обґрунтованості можуть вплинути на прийняття об'єктивного рішення відповідачем на його власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням викладеного, оцінивши доводи учасників справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, відповідають обставинам справи та підтверджуються долученими до матеріалів справи письмовими доказами, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 1762,00 грн., що підтверджується платіжним доручення № 211727061 від 20.09.2018, який з врахуванням наведеного слід повернути позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25,72-77, 90, 139, 241-246, 250, пп. пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Добротвірської селищної ради Кам'янка-Бузького району Львівської області (080411, Львівська область, Кам'янка-Бузький район, с. Добротвір, вул. Івана Франка, 20; ідентифікаційний код юридичної особи: 04374128) щодо не розгляду заяви АТ «ДТЕК Західенерго» № 19-1672 від 31.05.2018.

3. Зобов'язати Добротвірську селищну раду Кам'янка-Бузького району Львівської області (080411, Львівська область, Кам'янка-Бузький район, с. Добротвір, вул. Івана Франка, 20; ідентифікаційний код юридичної особи: 04374128) розглянути у порядку та строки, встановлені Постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011 заяву АТ «ДТЕК Західенерго» № 19-1672 від 31.05.2018 про встановлення економічно обґрунтованих тарифів на транспортування, постачання теплової енергії, тарифів на послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання та споживачів смт. Добротвір Львівської області.

4. Стягнути на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» (79026, м. Львів, вул. Козельницька, 1579026, м. Львів, вул. Козельницька, 15; ідентифікаційний код юридичної особи: 23269555) за рахунок бюджетних асигнувань Добротвірської селищної ради Кам'янка-Бузького району Львівської області (080411, Львівська область, Кам'янка-Бузький район, с. Добротвір, вул. Івана Франка, 20; ідентифікаційний код юридичної особи: 04374128) судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 18.01.2019.

Суддя Качур Р.П.