Справа № 160/7373/18
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2018 року Справа № 160/7373/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТурлакової Н. В.
за участі секретаря судового засіданняЗелецького Р.Р.
представника позивача представника відповідача Бруснік Т.Г. не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання «Універсал Бізнес» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, -
Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому позивач просив відхилити доводи відповідача, зазначені у відзиві та задовольнити позовну заяву в повному обсязі, а також надав додаткові первинні документи на підтвердження господарських взаємовідносин із вказаними контрагентами.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити.
Представники відповідача у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином.
Заслухавши представника позивача, дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 02.01.2018р., Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання «Універсал Бізнес» зареєстровано 02.10.2006р., основний вид економічної діяльності: 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.
Господарськи взаємовідносини між ТОВ «НВО «Універсал Бізнес» (Замовник) та ТОВ «ІНКОН КОНСТРАКШН» (Виконавець) відбувались на підставі договору надання послуг від 30.11.2015 №39/11, предметом якого є: виконавець зобов'язується за завданням замовника надати послуги: технічне обслуговування та поточний ремонт, в порядку та на умовах визначених цим Договором. На виконання умов Договору складено такі документи: рахунок-фактура від 29.12.2015 №1067, акт надання послуг від 29.12.2015 №1067, Акт виконаних робіт від 29.12.2015 №1067, податкова накладна від 29.12.2015 №1067, оборотно-сальдова відомість, докази сплати - реєстри платежів.
Взаємовідносини між ТОВ «НВО «Універсал Бізнес» (Замовник) та ТОВ «ЛОНГРЕЙД» (Виконавець) відбувались на підставі договору надання послуг від 30.08.2016 №13-09, предметом якого є: виконавець зобов'язується за завданням замовника надати послуги: технічне обслуговування та поточний ремонт, в порядку та на умовах визначених цим Договором. На виконання умов Договору складено такі документи: рахунок на оплату від 30.09.2016 №243, акт надання послуг від 30.09.2016 №243, Акт виконаних робіт від 30.09.2016 №243, податкова накладна від 30.09.2016 №243, оборотно-сальдова відомість, докази сплати - реєстри платежів.
Господарські взаємовідносини ТОВ «НВО «Універсал Бізнес» (Замовник) з ТОВ «СПЕЦРЕМПІДРЯД» (Виконавець) відбувались на підставі договору надання послуг від 03.01.2017 №1-01-17, предметом якого є: виконавець зобов'язується надати замовнику послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту обладнання, в порядку та на умовах визначених цим Договором. На виконання умов Договору складені такі документи: рахунок на оплату від 30.01.2017 №0130/06, акт надання послуг від 30.01.2017 №ОУ-0130/06, Акт виконаних робіт від 30.01.2017 №ОУ-0130/06, податкова накладна від 30.01.2017 №115, оборотно-сальдова відомість, докази сплати - реєстри платежів.
Взаємовідносини між ТОВ «НВО «Універсал Бізнес» (Замовник) та ТОВ «ТАРГЕТ ГЛОБАЛ» (Виконавець) відбувались на підставі договору надання послуг від 01.02.2017 №1-02-17, предметом якого є: виконавець зобов'язується надати замовнику послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту обладнання, в порядку та на умовах визначених цим Договором. На виконання умов Договору складені такі документи: рахунок на оплату від 28.02.2017 №0228/13, акт надання послуг від 28.02.2017 №ОУ-0228/13, Акт виконаних робіт від 28.02.2017 №ОУ-0228/13, податкова накладна від 28.02.2017 №248, оборотно-сальдова відомість, докази сплати - реєстри платежів.
Взаємовідносини між ТОВ «НВО «Універсал Бізнес» (Замовник) та ТОВ «ЕКСОН КОМПАНІ» (Виконавець) відбувались на підставі договору надання послуг від 01.03.2017 №1-03-17, предметом якого є: виконавець зобов'язується надати замовнику послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту обладнання, в порядку та на умовах визначених цим Договором. На виконання умов Договору складені такі документи: рахунок на оплату від 31.03.2017 №0331/17, акт надання послуг від 31.03.2017 №ОУ-0331/17, Акт виконаних робіт від 31.03.2017 №ОУ-0331/17, податкова накладна від 31.03.2017 №59, оборотно-сальдова відомість, докази сплати - реєстри платежів.
Господарські взаємовідносини ТОВ «НВО «Універсал Бізнес» (Замовник) з ТОВ «ПО «Деталь» (Виконавець) відбувались на підставі договору надання послуг від 01.05.2017 №1-05-17, предметом якого є: виконавець зобов'язується надати замовнику послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту обладнання, в порядку та на умовах визначених цим Договором. На виконання умов Договору складені такі документи: рахунок на оплату від 31.05.2017 №0531/24, акт надання послуг від 31.05.2017 №ОУ-0531/24, Акти виконаних робіт від 31.05.2017 №1131-05(УБ), від 31.05.2017 №1037-05, від 31.05.2017 №1035-05, від 31.05.2017, від 31.05.2017 №01-11-05, податкова накладна від 31.05.2017 №247, оборотно-сальдова відомість, докази сплати - реєстри платежів.
Взаємовідносини між ТОВ «НВО «Універсал Бізнес» (Замовник) та ТОВ «МОРСЬКА ПРОДУКЦІЯ АЗОВУ» (Виконавець) відбувались на підставі договору надання послуг від 01.06.2017 №1-06-17, предметом якого є: виконавець зобов'язується надати замовнику послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту обладнання, в порядку та на умовах визначених цим Договором. На виконання умов Договору складені такі документи: рахунок на оплату, акти надання послуг від 30.06.2017 №0630/27, від 30.06.2017 №0630/26, Акти виконаних робіт від 30.06.2017 №01-10-06 (УБ), від 30.06.2017 №01-13-06 (УБ), від 30.06.2017 №1331-06 (УБ), від 30.06.2017 №1403-06 (УБ), від 30.06.2017 №1488-06 (УБ), від 30.06.2017 №1550-06 , податкові накладні від 30.06.2017 №64, №21, оборотно-сальдова відомість, докази сплати - реєстри платежів.
Взаємовідносини ТОВ «НВО «Універсал Бізнес» (Замовник) з ТОВ «ГЛОБАЛ СОЛЮШН» (Виконавець) відбувались на підставі договору надання послуг від 01.07.2016 №0807, предметом якого є: виконавець зобов'язується надати замовнику послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту обладнання, в порядку та на умовах визначених цим Договором. На виконання умов Договору складені такі документи: рахунок на оплату від 31.07.2016 №147, акт надання послуг від 31.07.2016 №147, Акт виконаних робіт від 31.07.2016 №147, податкова накладна від 31.07.2016 №147, оборотно-сальдова відомість, докази сплати - реєстри платежів.
П.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, встановлено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь - яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення за агентськими договорами.
Згідно п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Пунктом 44.1 ст.44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно до п.192.1 ст. 192 ПК України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Пунктом 198.1 ст.198 ПК України встановлено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Згідно із п.198.2. ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);
- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Пунктом 201.10 ст.201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
При цьому, за п.п. «і» абз. 2 п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України встановлено, що у податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити, як зокрема код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.
Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна, що містить помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1. цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобовязань, є підставою для віднесення покупцем сум податку до податкового кредиту.
Відповідно до ст.42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Згідно п.1 ст.142 Господарського кодексу України, прибуток (доход) суб'єкта господарювання є показником фінансових результатів його господарської діяльності, що визначається шляхом зменшення суми валового доходу суб'єкта господарювання за певний період на суму валових витрат та суму амортизаційних відрахувань.
Згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Пунктом 2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996) передбачено, що фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до п.1 ст.9 Закону № 996, факти здійснення господарських операцій фіксують первинні документи, які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п.2 ст.9 даного Закону, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: "назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції".
Частина 2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Водночас, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. (ст. 90 КАС України).
Приймаючи рішення по суті спору суд виходив з наступного.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що в перевіряємий період позивач мав господарські взаємовідносини із ТОВ «Інкон Констракшн», ТОВ «Лонгрейд», ТОВ «Спецремпідряд», ТОВ «Таргет Глобал», ТОВ «Ексон Компані», ТОВ «ПО «Деталь», ТОВ «Морська Продукція Азову», ТОВ «Глобал Солюшон».
Фактичне здійснення господарських операцій із вказаним контрагентами підтверджується наявними в матеріалах справи документами, а саме:
ТОВ «ІНКОН КОНСТРАКШН»: - договір надання послуг від 30.11.2015 №39/11 (т.1 арк.159-160), - первинні документи, в тому числі: рахунок-фактура від 29.12.2015 №1067, акт надання послуг від 29.12.2015 №1067, Акт виконаних робіт від 29.12.2015 №1067, податкова накладна від 29.12.2015 №1067 (т.1 арк.161-165), - оборотно-сальдова відомість (т.1 арк.187), - докази сплати - реєстри платежів (т.1 арк.166-174), - договори по переведенню боргу (т.1 арк.175-186), - відомості з ЄДР (т.1 арк.188-191).
ТОВ «ЛОНГРЕЙД»: - договір надання послуг від 30.08.2016 №13-09 (т.1 арк.192-193), - первинні документи, в тому числі: рахунок на оплату від 30.09.2016 №243, акт надання послуг від 30.09.2016 №243, Акт виконаних робіт від 30.09.2016 №243, податкова накладна від 30.09.2016 №243 (т.1 арк.194-198), - оборотно-сальдова відомість (т.1 арк.218), - докази сплати - реєстри платежів (т.1 арк.199-209), - договори по переведенню боргу (т.1 арк.210-217), - відомості з ЄДР (т.1 арк.219-222).
ТОВ «СПЕЦРЕМПІДРЯД»: - договір про надання послуг від 03.01.2017 №1-01-17 (т.1 арк.223-224), - первинні документи, в тому числі: рахунок на оплату від 30.01.2017 №0130/06, акт надання послуг від 30.01.2017 №ОУ-0130/06, Акт виконаних робіт від 30.01.2017 №ОУ-0130/06, податкова накладна від 30.01.2017 №115 (т.1 арк.225-229), - оборотно-сальдова відомість (т.1 арк.242), - докази сплати - реєстри платежів (т.1 арк.230-237), - договори по переведенню боргу (т.1 арк.238-241), - відомості з ЄДР (т.1 арк.243-247).
ТОВ «ТАРГЕТ ГЛОБАЛ»: - договір про надання послуг від 01.02.2017 №1-02-17 (т.2 арк.1-2), - первинні документи, в тому числі: рахунок на оплату від 28.02.2017 №0228/13, акт надання послуг від 28.02.2017 №ОУ-0228/13, Акт виконаних робіт від 28.02.2017 №ОУ-0228/13, податкова накладна від 28.02.2017 №248 (т.2 арк.3-7), - оборотно-сальдова відомість (т.2 арк.22), - докази сплати - реєстри платежів (т.2 арк.8-16), - договори по переведенню боргу (т.2 арк.16-21), - відомості з ЄДР (т.2 арк.24-25).
ТОВ «ЕКСОН КОМПАНІ»: - договір про надання послуг від 01.03.2017 №1-03-17 (т.2 арк.26-27), - первинні документи, в тому числі: рахунок на оплату від 31.03.2017 №0331/17, акт надання послуг від 31.03.2017 №ОУ-0331/17, Акт виконаних робіт від 31.03.2017 №ОУ-0331/17, податкова накладна від 31.03.2017 №59 (т.2 арк.28-32), - оборотно-сальдова відомість (т.2 арк.44), - докази сплати - реєстри платежів (т.2 арк.33-37), - договори по переведенню боргу (т.2 арк.38-43), - відомості з ЄДР, реєстраційні документи (т.2 арк.45-51).
ТОВ «ПО ДЕТАЛЬ: - договір про надання послуг від 01.05.2017 №1-05-17 (т.2 арк.52-53), - первинні документи, в тому числі: рахунок на оплату від 31.05.2017 №0531/24, акт надання послуг від 31.05.2017 №ОУ-0531/24, Акти виконаних робіт від 31.05.2017 №1131-05(УБ), від 31.05.2017 №1037-05, від 31.05.2017 №1035-05, від 31.05.2017, від 31.05.2017 №01-11-05, податкова накладна від 31.05.2017 №247 (т.2 арк.54-62), - оборотно-сальдова відомість (т.2 арк.76), - докази сплати - реєстри платежів (т.2 арк.63-71), - договори по переведенню боргу (т.2 арк.72-75), - відомості з ЄДР (т.2 арк.77-83.
ТОВ «МОРСЬКА ПРОДУКЦІЯ АЗОВУ»: - договір про надання послуг від 01.06.2017 №1-06-17 (т.2 арк.84-85), - первинні документи, в тому числі: рахунок на оплату, акти надання послуг від 30.06.2017 №0630/27, від 30.06.2017 №0630/26, Акти виконаних робіт від 30.06.2017 №01-10-06 (УБ), від 30.06.2017 №01-13-06 (УБ), від 30.06.2017 №1331-06 (УБ), від 30.06.2017 №1403-06 (УБ), від 30.06.2017 №1488-06 (УБ), від 30.06.2017 №1550-06, податкові накладні від 30.06.2017 №64, №21 (т.2 арк.86-97), - оборотно-сальдова відомість (т.2 арк.110), - докази сплати - реєстри платежів (т.2 арк.98-104), - договори по переведенню боргу (т.2 арк.104-109), - відомості з ЄДР (т.2 арк.111-113).
ТОВ «ГЛОБАЛ СОЛЮШН»: - договір про надання послуг від 01.07.2016 №0807 (т.2 арк.114-115), - первинні документи, в тому числі: рахунок на оплату від 31.07.2016 №147, акт надання послуг від 31.07.2016 №147, Акт виконаних робіт від 31.07.2016 №147, податкова накладна від 31.07.2016 №147 (т.2 арк.116-120), - оборотно-сальдова відомість (т.2 арк.131), - докази сплати - реєстри платежів (т.2 арк.121-124), - договори по переведенню боргу (т.2 арк.125-130), - відомості з ЄДР (т.2 арк.132-135).
Вказані документи свідчать, про те, що усі первині та податкові бухгалтерські документи підприємства були відображені у податковому/бухгалтерському обліку та знайшли своє відображення в деклараціях з ПДВ за відповідний обліковий період, що не спростовується висновками акту перевірки.
Факт отримання позивачем товарів чи послуг, оплати їх вартості підтверджується документально, господарські операції належним чином відображені у бухгалтерському обліку та податковій звітності позивача. Твердження контролюючого органу про відсутність факту реальності господарських операцій позивача з контрагентом були спростовані наявними доказами в матеріалах справи, зважаючи на те, що первинні документи, складені позивачем та його контрагентами у ході господарських операцій, відповідають вимогами чинного законодавства, необхідним для надання їм юридичної сили та доказовості, а отже і підтверджують суму задекларованого позивачем податку, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування на податок на додану вартість.
Суд зазначає, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є самостійною та достатньою підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.
Право платника податків на включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів/послуг, призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами, зокрема податковою накладною, виписаною постачальником - платником ПДВ, сум ПДВ, нарахованого (сплаченого) в ціні придбання товару /послуги.
За таких обставин, зважаючи на наявність у позивача належним чином складених та зареєстрованих податкових накладних, первинних документів бухгалтерського обліку, підтвердження позивачем фактів отримання товарів/послуг, їх оприбуткування та використання у власній господарській діяльності, суд вважає доведеною реальність спірних господарських операцій.
Як зазначено вище, підстави для виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит, порядок його формування, а також порядок виникнення від'ємного значення, визначені ст. 198, п. 200.1 ст. 200 ПК України.
За умови відсутності законодавчо визначених обставин, які б позбавляли платника податку (покупця/ отримувача послуг) права на формування податкового кредиту, зокрема за відсутністю з боку платника порушення вимог п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України при формуванні податкового кредиту останній має право на податковий кредит, на який зменшується податкове зобов'язання звітного періоду за правилом п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 200.1 ст. 200 ПК України.
Судом в ході розгляду справи не встановлено фактичного порушення позивачем вимог наведених норм законодавства, яке б позбавляло його права на податковий кредит за умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об'єктивної зміни складу активів платника податків - покупця/отримувача послуг.
Отже, на підтвердження реальності і фактичності здійснених господарських операцій за договірними відносинами з підприємствами, позивачем були надані суду належним чином засвідчені копії документів, які відповідають вимогами первинності в розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», і являються підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Зазначені докази у їх сукупності та взаємозв'язку, на думку суду, спростовують твердження податкового органу щодо відсутності фактичного здійснення ТОВ «НВО «Універсал Бізнес» господарської діяльності.
Суд звертає увагу, що згідно відомості з сайту Міністерства юстиції України, а саме з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, витяги з яких наявні в матеріалах справи, контрагенти позивача - ТОВ «ГЛОБАЛ СОЛЮШН», ТОВ «Інком Констракш», ТОВ «Лонгрейд», ТОВ «Спецремпідряд», ТОВ «Таргет Глобал», ТОВ «Ексон Компані», ТОВ «ПО «Деталь»,», ТОВ «Морська продукція Азову», - станом на грудень 2018 року є належним чином зареєстрованими юридичними особами, які перебувають на обліку у всіх контролюючих органах.
Також, в матеріалах справи наявні скриншоти по вищенаведеним контрагентам з сайту Державної фіскальної служби України з кабінету «Дізнайся більше про свого бізнес партнера», з яких вбачається перебування контрагентів на обліку в органах доходів та зборів.
Крім того, податкові накладні, які виписані ТОВ «Інком Констракш», ТОВ «Лонгрейд», ТОВ «Спецремпідряд», ТОВ «Таргет Глобал», ТОВ «Ексон Компані», ТОВ «ПО «Деталь»,», ТОВ «Морська продукція Азову», ТОВ «Глобал Солюшн» на підставі яких сформований податковий кредит у відповідних періодах зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних (сторінки 8, 14, 20, 27, 34, 40, 45, 50 Акту відповідно), у зв'язку з чим, контрагенти позивача мали достатню суму грошових коштів в Системі електронного адміністрування, на яку вони мали право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Судом також досліджені наявні в матеріалах справи відомості та документи (додатки до відповіді на відзив т.3) про укладені договори підряду/субпідряду, які були укладені та діяли протягом 2015-2017, кількість працівників на підприємстві, з яких випливає про необхідність укладання договорів з суб'єктами господарювання ТОВ «ГЛОБАЛ СОЛЮШН», ТОВ «Інком Констракш», ТОВ «Лонгрейд», ТОВ «Спецремпідряд», ТОВ «Таргет Глобал», ТОВ «Ексон Компані», ТОВ «ПО «Деталь»,», ТОВ «Морська продукція Азову», а саме:
- 2015 рік - договір підряду від 25.06.2015 №23-15 укладений між Позивачем та ТОВ «ПРОМСПЕЦБУД»; працівники: 1 квартал 2015 - 2; 2 квартал 2015 - 2; 3 квартал 2015 - 10; 4 квартал 2015 - 22. Укладено договір з ТОВ «ІНКОН КОНСТРАКШН» (грудень 2015);
- 2016 рік - договір підряду від 25.06.2015 №23-15 укладений між Позивачем та ТОВ «ПРОМСПЕЦБУД» з урахуванням додаткових угод від 30.12.2015 №1, від 01.03.2016 №2, від 01.07.2016 №4; працівники: 1 квартал 2016 - 15; 2 квартал 2016 - 17; 3 квартал 2016 - 21; 4 квартал 2016 - 32. Укладено договори з ТОВ «ЛОНГРЕЙД» (вересень 2016), з ТОВ «ГЛОБАЛ СОЛЮШН» (липень 2016);
- 2017 рік - договір підряду від 25.06.2015 №23-15 укладений між Позивачем та ТОВ «ПРОМСПЕЦБУД» з урахуванням додаткових угод від 30.12.2016 №5, від 28.02.2017 №7, договір підряду від 20.03.2017 №08-17СП, договір підряду від 31.03.2017 №01/1461-35; працівники: 1 квартал 2017 - 85; 2 квартал 2017 - 123; 3 квартал 2017 - 122; 4 квартал 2017 - 113. Укладено договори з ТОВ «СПЕЦРЕМПІДРЯД» (січень 2017), ТОВ «ТАРГЕТ ГЛОБАЛ» (лютий 2017), ТОВ «ЕКСОН КОМПАНІ» (березень 2017), ТОВ «ПО ДЕТАЛЬ» (травень 2017), ТОВ «МОРСЬКА ПРОДУКЦІЯ АЗОВУ» (червень 2017).
Стосовно посилання відповідача на кримінальні провадження, суд вважає за необхідне зазначити, що зазначені в Акті перевірки посилання на кримінальні провадження не мають відношення ні до товариства позивача, ні до його контрагентів, а саме:
Згідно роздруківки з Єдиного реєстру судових рішень сайту Судова влада України ухвал по кримінальним провадженням, надані позивачем та на які відповідач посилається в Акті перевірки, останні містять фабули кримінальних проваджень які доводять, що зазначені кримінальні провадження не відносяться та не порушені у відношенні посадових осіб позивача або посадових осіб ТОВ «ГЛОБАЛ СОЛЮШН», ТОВ «Інком Констракш», ТОВ «Лонгрейд», ТОВ «Спецремпідряд», ТОВ «Таргет Глобал», ТОВ «Ексон Компані», ТОВ «ПО «Деталь»,», ТОВ «Морська продукція Азову».
Сам же факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб'єктів в рамках кримінальної справи не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій, проведених позивачем та його контрагентами. Окрім того, під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб'єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.
Дані висновки узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 27.03.2018 року у справі №816/809/17.
Також доказів, які б свідчили про наявність вироку суду відносно контрагента позивача, який би набрав законної сили, під час розгляду справи, контролюючим органом не надано, а отже, сам по собі факт порушення кримінальної справи щодо посадових осіб контрагента позивача не може слугувати належним доказом фіктивності розглядуваних господарських операцій та не тягне за собою правових наслідків для позивача, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність право позивача на формування податкового кредиту та витрат від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання визначення складу податкового кредиту та витрат поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.
Дані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 20.02.2018 року у справі №826/6280/13-а.
Крім того, суд зазначає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» позивач та його контрагенти є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак, позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника податків, яка відповідно до статті 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим, за винятком встановлених статтею 228 Цивільного кодексу України та статтями 207 і 208 Господарського кодексу України випадків свідомого укладення таким суб'єктом права нікчемного правочину з метою відображення певних первинних документів в податковому обліку без фактичного проведення господарських операцій.
Саме така правова позиція викладена Європейським Судом з прав людини (рішення від 22.01.2009 року у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03), а також Верховним Судом України (постанова від 09.09.2008 року у справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010 року у справі № 21-573во10, постанова від 31.01.2011 року у справі за позовом ЗАТ «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, постанова від 31.01.2011 року у справі за позовом ТОВ «Фірма «ВІК» до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень).
Податковий кодекс України не ставить у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами - постачальниками, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв'язку з придбанням товарів (послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (послуги) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків - покупець товарів (послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
Не виконання податкових обов'язків контрагентом платника податків не може бути безумовним свідченням недостовірності даних податкового обліку платника податків, якщо не встановлені обставини, які свідчать про сприяння останнім у такому невиконанні.
Також, норми податкового законодавства не визначають місце знаходження платника податку (контрагента) як критерій правового статусу платника податків (позивача) щодо отримання податкових преференцій, зокрема і у формі податкового кредиту.
Факт неподання контрагентом податкової звітності чи відсутності певної інформації в податковій звітності товариства, зокрема щодо наявності найманих працівників, основних засобів тощо сам по собі не може свідчити про відсутність факту здійснення ним господарської діяльності, а лише може бути підставою для висновку щодо допущення останнім порушення вимог законодавства при складанні податкової звітності.
Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №817/1422/13-а, що враховується судом згідно з вимогами частини п'ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суд при прийнятті рішення у даній справі приймає до уваги позицію Верховного суду, висловлену у постанові суду у справі № К/9901/6704/18 (804/4940/14) від 06.02.2018, зокрема, що наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу. В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі платника у зв'язку з його господарською діяльністю.
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Суд не бере до уваги і доводи відповідача з посиланням на податкову інформацію, що наявна в інформаційно аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, а також податкову інформацію надану іншими контролюючими органами, оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 27.03.2018 по справі №816/809/17, від 26.06.2018 по справі №826/3006/14 та 06.02.2018 у справі №821/589/17, які в силу приписів ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються судом при застосуванні таких норм права.
При цьому, слід наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі Федорченко та Лозенко проти України, відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумними сумнівом.
Наведені ДПІ аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та контрагентами, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.
Лише доведення податковим органом та встановлення судом в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісним постачальником з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальника чи сприяння ухиленню постачальником товару від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит. При цьому, такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних та допустимих доказах.
Наявні в справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад з метою проведення безтоварних операцій та отримання незаконної податкової вигоди.
Суд зазначає, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження того, що контрагенти позивача не мали адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань по господарських операціях на час їх виконання, відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов'язань чи відсутність можливостей залучення до виконання зобов'язань третіх осіб.
Між тим, у ході розгляду справи відповідачем не подано до суду доказів порушення кримінального провадження відносно посадових (службових) осіб підприємства позивача або за викладеними в акті фактами діяльності платника податків, доказів наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином чи рішення суду про визнання правочину недійсним.
Також, суд зазначає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" позивач та контрагенти позивача є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість та податку на прибуток. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника податків, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим, за винятком встановлених ст. 228 Цивільного кодексу України та ст.ст. 207 і 208 Господарського кодексу України випадків свідомого укладення таким суб'єктом права нікчемного правочину з метою відображення певних первинних документів в податковому обліку без фактичного проведення господарських операцій.
Поруч з цим, в обґрунтування прийнятого спірного податкового повідомлення-рішення відповідачем не наведено обставин, які б вказували на безтоварність операцій. Висновки відповідача ґрунтуються на даних податкової інформації щодо спірних контрагентів, а не аналізу суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання договору за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.
З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про те, що фактичні обставини справи об'єктивно засвідчують здійснення господарської діяльності між позивачем та його контрагентами, правомірність віднесення позивачем відповідних сум до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, та формування податкового кредиту з податку на додану вартість, відповідно до первинних бухгалтерських документів та по податковим накладним, які виписані на виконання умов викладених вище договірних відносин.
Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.
Однак у даній справі, податковим органом не доведено існування таких обставин.
З урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що позивач виконав свої зобов'язання перед його контрагентами, що підтверджено зазначеними вище документами та правомірно сформував показники податкової звітності відповідно до вимог Податкового кодексу України.
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірність своїх дій не доведена, а позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об'єднання «Універсал Бізнес» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, отже підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова