Справа № 460/2989/18
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 грудня 2018 року м. Рівне №460/2989/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: представник ОСОБА_1, відповідача: представник Голос С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Державного підприємства "Дослідне господарство "Городецьке" Інституту Агроекології і природокористування Національної академії аграрних наук України"
доУправління Держпраці у Рівненській області
визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування постанов, -
В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Дослідне господарство "Городоцьке" Інституту Агроекології і природокористування Національної академії аграрних наук України" звернулося до суду з позовом до Управління Держпраці у Рівненській області про визнання протиправними дій щодо призначення та проведення інспекційного відвідування, за наслідками якого 08.06.2018 складено акт за №РВ104/957/АВ, визнання протиправними та скасування постанов від 03.07.2018 №РВ104/957/000280/ІП-ФС та №РВ104/957/000281/ТД-ФС про накладення штрафу.

Ухвалою від 04.12.2018 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 27.12.2018.

21.12.2018 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву Управління Держпраці у Рівненській області (а.с.131-134).

Під час підготовчого судового засідання 27.12.2018 були вирішені усі питання, зазначені у частині другій статті 180 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому суд в порядку частини сьомої статті 181 цього Кодексу, за письмовою згодою всіх учасників справи розгляд справи по суті розпочав у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

В судовому засіданні 27.12.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що в березні 2018 року інспекторами Управління Держпраці в Рівненській області вже проводилося інспекційне відвідування з питань додержання позивачем законодавства про працю щодо тих самих правовідносин, а тому має місце притягнення позивача за те саме правопорушення до подвійної відповідальності. Повідомлено, що договори, укладені позивачем з громадянами, зазначеними в акті інспекційного відвідування, носять цивільно-правовий характер та не є трудовими договорами. За результатами наданих послуг були підписані акти приймання виконаних робіт та виплачена винагорода. Щодо виявлених порушень невиплати заробітної плати, то вказано, що на всі кошти, що обліковуються на рахунках позивача, накладено арешт, що виключає можливість останньому проводити будь-які платежі. З огляду на це, сторона позивача доводила, що дії відповідача щодо проведення інспекційного відвідування є протиправними, а оспорювані постанови про накладення на позивача штрафу - необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню.

Згідно з відзивом на позовну заяву та поясненнями представника відповідача в судовому засіданні, відповідач позов не визнає. Його заперечення ґрунтуються на тому, що за результатами інспекційного відвідування встановлено порушення позивачем вимог частини першої статті 21 та частини третьої статті 24, частини першої та другої статті 115 та частини першої статті 116 КЗпП України та частини першої статті 24 Закону України "Про оплату праці", а саме: укладені цивільно-правові договори містять ознаки договору трудового характеру, які носять постійний характер, здатність виконувати подібні роботи, які вимагають від особи певної кваліфікації; на підприємстві порушуються строки виплати заробітної плати та станом на 01.06.2018 та на час проведення інспекційного відвідування не проведений повний розрахунок зі звільненими працівниками. Відтак, сторона відповідача вважає, що інспектори, як проводили інспекційне відвідування, діяли в межах, у спосіб та на підставі повноважень, визначені чинним законодавством, а оскаржувані постанови про накладення штрафу на позивача прийняті правомірно та обґрунтовано. За таких обставин, просила в задоволенні позову відмовити.

Дослідженням письмових доказів по справі суд встановив наступне.

05.06.2018 Управлінням Держпраці у Рівненській області оформлено наказ №456 та направлення на інспекційне відвідування №364-Н/09-27 з питань додержання законодавства про працю у Державному підприємстві "Дослідне господарство "Городоцьке" Інституту Агроекології і природокористування Національної академії аграрних наук України" (а.с.135,136). Як свідчить зміст наказу №456 від 05.06.2018, підставою для інспекційного відвідування позивача слугувала службова записка начальника відділу з питань здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Морозюк Ю.Г. від 05.06.2018, колективне звернення на гарячу лінію Рівненської обласної державної адміністрації від 21.05.2018 №КО-1395/-18 (вх. від 01.06.2018 №КО-1014/18-04) та лист ПФУ в Рівненській області від 28.08.2018 №2576/05 (вх.від 28.02.2018 №1216/04-11).

Інспекційне відвідування Державного підприємства "Дослідне господарство "Городоцьке" Інституту Агроекології і природокористування Національної академії аграрних наук України" фактично проведено з 10:30 год. 06.06.2018 по 16:50 год. 08.06.2018. Його результати оформлені актом інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю №РВ104/957/АВ від 08.06.2018 (а.с.18-23).

В Акті зазначено про порушення Державним підприємством "Дослідне господарство "Городоцьке" Інституту Агроекології і природокористування Національної академії аграрних наук України":

- вимог частини першої та третьої статті 24 КЗпП України, яке полягало у тому, що укладені цивільно-правові договори містять ознаки договору трудового характеру, які носять постійний характер, здатність виконувати подібні роботи, які вимагають від особи певної кваліфікації тощо (укладені з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19; при допуску до роботи цих 17-ти працівників не оформлено наказ чи розпорядження власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином трудові відносини підмінені укладанням договорів підряду;

- частини першої та другої статті 115, частини першої статті 116 КЗпП України та частини першої статті 24 Закону України "Про оплату праці", яке полягало у тому, що на підприємстві порушуються строки виплати заробітної плати, а саме: заборгованість по виплаті заробітної плати працівникам підприємства станом на 01.06.2018 та на час проведення інспекційного відвідування складає в сумі 561000 грн., заборгованість 48 чоловікам терміном виплати понад два місяці і більше; станом на 01.06.2018 та на час проведення інспекційного відвідування не проведений повний розрахунок зі звільненими працівниками в сумі 19700 грн. (ст.22,23 акту).

03.07.2018 на підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято постанову №РВ104/957/000280/ІП-ФС та №РВ104/957/000280/ІП-ФС, якими на Державне підприємство "Дослідне господарство "Городоцьке" Інституту Агроекології і природокористування Національної академії аграрних наук України" накладено штраф за порушення законодавства про працю у розмірі 11169 грн. та 1898730 грн. відповідно (а.с.24-27).

Не погодившись з правомірністю проведення інспекційного відвідування та прийнятих постанов, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 43 Конституції України держава створює умови для здійснення громадянами права на працю. Нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю є важливими способами захисту трудових прав працівників, гарантією забезпечення законності в трудових відносинах.

Відповідно до частини першої статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №96 від 11.02.2015 встановлено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з підпунктом 6 пункту 4 зазначеного Положення, Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Пунктом 7 цього Положення передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Порядок здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю затверджений постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017.

Пунктом 2 вказаного Порядку встановлено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Згідно з пунктом 11 цього Порядку інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: 1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об'єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; 2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об'єктом відвідування їх копії або витяги; 3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об'єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; 4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів; 5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування; 6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки; 7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Пунктами 19, 20 зазначеного Порядку передбачено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Тобто, відповідач є повноважним органом, який забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю на території Рівненської області.

Судом встановлено, що відповідачем прийнято оскаржувану постанову про накладення штрафу №РВ150/956/000316/ТД-ФС від 07.08.2018 на підставі висновків про порушення позивачем вимог частини першої статті 21, частин першої та третьої статті 24, частин першої та другої статті 115, частини першої статті 116 КЗпП України.

Так, частина перша статті 24 КЗпП України містить перелік випадків, коли трудовий договір з працівником укладається у письмовій формі. Відповідно до частини третьої цієї ж статті, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, на виконання частини третьої статті 24 КЗпП України Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 17.06.2015 за №413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу", відповідно до якої повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв'язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п'ятьма особами. Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Згідно з положеннями абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати і винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

З аналізу наведених норм слідує, що забороняється, а також є підставою для застосування штрафних санкцій, передбачених абзацом другим частини другої статті 265 КЗпП України, факт допущення без укладення трудового договору до роботи особи, яка за характером виконуваних робіт виконує на підприємстві певну трудову функцію, що у сукупності з іншими притаманними ознаками надає їй статусу працівника підприємства, а підприємство щодо неї є суб'єктом, яке використовує саме її найману працю у розумінні КЗпП України. При цьому, відносини між сторонами фактично є такими, що регулюються законодавством про працю, сторони розуміють цей факт, але жодним чином не оформляють своїх відносин, у першу чергу, з мотивів ухилення від сплати податків та інших обов'язкових платежів. Тобто, сфера регулювання статті 24 КЗпП України обмежується випадками, коли між підприємством та фізичною особою мають місце відносини, які по факту підпорядковуються трудовому законодавству, а застосування штрафних санкцій за абзацом другим частини другої статті 265 КЗпП України здійснюється у тому випадку, коли такі відносини не оформлені документами, визначеними КЗпП України.

За правилами статті 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

При цьому, цивільно-правовий договір - це угода між організацією (підприємством, установою тощо) і громадянином на виконання останнім певної роботи (договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але для цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

У відповідності до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором

Основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація, а за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, оскільки метою договору є отримання певного матеріального результату, послуги. Виконавець, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо. Натомість, за цивільно-правовим договором оплачується не процес праці, а її результати, котрі визначають після закінчення роботи і оформляються актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата.

Відповідальність працівника за трудовим договором регулюється нормами КЗпП України та інших актів трудового законодавства, що не можуть змінюватися сторонами у договорі, а відповідальність виконавця послуг у цивільно-правових відносинах визначається сторонами у договорі або чинним законодавством України, зокрема, нормами Цивільного кодексу України.

З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Отже, відносини, які виникають з цивільно-правового договору про надання послуг не є тотожними трудовим правовідносинам, а укладання цивільно-правового договору про надання послуг не свідчить про наявність трудових відносин між замовником та виконавцем.

Висновки аналогічного змісту також викладені у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №820/1432/17 та від 26.09.2018 у справі №822/723/17.

Як свідчать матеріали справи, 25.10.2017 між позивачем (замовник) та ОСОБА_20 (виконавець) укладено договір №74, відповідно до умов якого виконавець зобов'язується надавати послуги кочегара, а замовник зобов'язується виплачувати виконавцеві встановлену цим договором плату. Виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підлягає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку замовника, не має права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням. Виконавець зобов'язується особисто виконувати роботу і не має права передоручати її виконання іншій особі. Результати роботи з договорів цивільно-правового характеру визначають після закінчення роботи й оформляють актами прийому-здачі виконаних робіт (наданих послуг). Договір укладений на строк до 11.04.2018 (а.с.28).

Аналогічні за змістом договори (№46 від 01.05.2017, №63 від 01.07.2017, №75 від 01.11.2017, №77 від 01.11.2017, №69 від 01.09.2017, від 01.04.2018, від 12.05.2018, від 10.04.2018, від 01.02.2018, від 01.05.2018, від 07.05.2018) також були укладені з ОСОБА_28(послуги різноробочого, на строк 01.05.2017 до 30.04.2018), ОСОБА_10 (послуги охоронця, на строк з 01.07.2017 до 09.04.2018), ОСОБА_9 (послуги різноробочого, на строк з 01.11.2017 до 30.04.2018), ОСОБА_8 (послуги різноробочого, на строк з 01.11.2017 до 30.04.2018), ОСОБА_11 (послуги доглядача, на строк з 01.09.2017 до 30.04.2018), ОСОБА_12 (послуги з обслуговування та доїння корів, на строк з 01.04.2018 до 30.04.2018), ОСОБА_13 (послуги з обслуговування та доїння корів, на строк з 12.05.2018 до 31.05.2018), ОСОБА_14 (послуги по охороні зерноскладу, заправки ПММ, техніки тракторної бригади та автопарку, на строк з 10.04.2018 до 31.05.2018), ОСОБА_15 (послуги по охороні та збереженні матеріальних цінностей та основних засобів ферми відділу №3, строк з 01.02.2018 до 30.04.2018), ОСОБА_16 (послуги по охороні та збереженні матеріальних цінностей та основних засобів ферми відділу №3, строк з 01.02.2018 до 30.04.2018), ОСОБА_7 (по охороні та збереженні матеріальних цінностей та основних засобів ферми відділу №3, строк з 01.05.2018 до 31.05.2018), ОСОБА_4 (послуги по виконанню сільськогосподарських робіт трактором, на строк з 07.05.2018 до 31.05.2018), ОСОБА_17 (послуги по догляду за телятами, очистка кліток і приміщення їх утримання, на строк з 01.05.2018 до 31.05.2018), ОСОБА_18 (послуги по догляду за телятами, очистка кліток і приміщення їх утримання, на строк з 01.05.2018 до 31.05.2018) (а.с.31, 35, 38, 42, 46, 50, 54, 56-57, 60-61, 65-66, 70, 71-72, 74, 78).

За результатами наданих послуг з між сторонами складено акти приймання виконаних робіт (а.с.29, 30, 32-34, 36, 37, 39-41, 43-45, 47-49, 51-53, 55, 58-59, 62-64, 67-69, 73, 75-77,79-81).

Додатково стороною позивача надано звітність про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за період: травень 2018 року (а.с.89-106). Вказаним повністю підтверджено, що правовідносини між позивачем і фізичними особами ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_4, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 носили тимчасовий характер, обумовлювалися виконанням певного об'єму робіт і повністю припинилися 31.05.2018. При цьому, позивачем, як податковим агентом, у зв'язку із виплатою фізичним особам грошових коштів, було утримано з їх доходу відповідні суми податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, а також окремо нараховано та сплачено суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальну страхування.

Жодних відомостей про те, що вказані особи не погоджувалися з укладенням відповідних цивільно-правових договорів, відповідачем під час інспекційного відвідування здобуто не було, а відтак вказані угоди вважаються такими, що укладені за вільним волевиявленням на розсуд сторін і погоджені ними.

Також інспектором не були використані жодні повноваження, надані йому згідно з Порядком здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017. Зокрема, інспектор жодним чином не встановив, де знаходяться робочі місця вищевказаних осіб і яким чином вони створені; не опитав жодного працівника Державного підприємства "Дослідне господарство "Городоцьке" Інституту Агроекології і природокористування Національної академії аграрних наук України" на предмет того, чи перебували відповідні фізичні особи у трудових відносинах з позивачем, чи мали постійне робоче місце, графік роботи, чи отримували заробітну плату, тощо; не зафіксував в будь-який спосіб фактів виявлення неоформлених трудових відносин.

Фактично, під час інспекційного відвідування інспектор з праці обмежився лише отриманням у суб'єкта контролю копій цивільно-правових договорів, і усі свої висновки побудував виключно на власному, причому досить довільному, тлумаченні положень таких договорів.

Разом з тим, у інспекторів праці відсутні повноваження на власний розсуд тлумачити умови цивільно-правових договорів, а тим більше, визнавати їх недійсними та надавати їм статусу трудових.

За приписами статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, висновки інспектора праці, викладені в акті перевірки щодо заміни трудових правовідносин цивільно-правовими спростовані вимогами чинного цивільного і трудового законодавства, та матеріалами справи.

Суд зазначає, що чинне законодавство України не містить обов'язкових приписів, у яких випадках сторони зобов'язані укладати трудові договори, а в яких цивільно-правові договори (угоди) на виконання певних робіт, тому вважає, що сторони договору (працедавець та працівник) вільні у своєму виборі щодо форми оформлення відносин, і на свій розсуд вправі визначати вид такого договору.

При цьому, слід зазначити, що зобов'язати юридичну особу і фізичну особу укласти трудовий договір, коли між ними фактично існують відносини іншого характеру, або ж визнати існуючий між ними договір недійсним не входить до компетенції органів Держпраці. Визнання відносин фактичними трудовими може відбуватися лише у судовому порядку за зверненням особи, яка вважає, що її право порушене, на підставі положень статті 232 КЗпП України.

За наведеного, позивачем в повній мірі спростовано факт порушення трудового законодавства, позаяк ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_4, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 перебували не у трудових відносинах з Державним підприємством "Дослідне господарство "Городоцьке" Інституту Агроекології і природокористування Національної академії аграрних наук України", а у відносинах цивільно-правового характеру і жодних належних та допустимих доказів зворотного стороною відповідача не надано.

Щодо порушення позивачем вимог частини першої та другої статті 115 КЗпП України, частини першої статті 24 Закону України "Про оплату праці" та частини першої статті 116 КЗпП України, внаслідок чого на позивача накладено штраф згідно з постановою №РВ104/957/000280/ІП-ФС, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 115 КЗпП України та частиною першою статті 24 Закону України "Про оплату праці" визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною першою статті 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Абзацом третім частини другої статті 265 КЗпП України встановлено, що юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Як встановлено судом, в основу оскаржуваної постанови покладено висновки інспектора про порушення підприємством строків виплати заробітної плати, а саме: заборгованість по виплаті заробітної плати працівникам підприємства станом на 01.06.2018 та на час проведення інспекційного відвідування, що складає в сумі 561000 грн. та заборгованість 48 чоловікам терміном виплати понад два місяці і більше; станом на 01.06.2018 та на час проведення інспекційного відвідування не проведений повний розрахунок зі звільненими працівниками в сумі 19700 грн.

Разом з тим, ні зі змісту вказаної постанови, ні змісту акту інспекційного відвідування неможливо встановити, по кому саме із працівників (із зазначенням РНОКПП) виникла заборгованість по заробітній платі та за який період.

Крім того, інспектором не було взято до уваги той факт, що постановами органу державної виконавчої служби про арешт коштів позивача від 28.02.2017, 04.12.2017 та 12.12.2017 на всі кошти, що обліковуються на рахунках позивача в банках, накладено арешт (а.с.82-84). Вказані обставини свідчать про неплатоспроможність підприємства та відсутність об'єктивної можливості виплатити заробітну плату, що також підтверджується довідкою про обіги та сальдо Державного підприємства "Дослідне господарство "Городоцьке" Інституту Агроекології і природокористування Національної академії аграрних наук України" за період з 01.06.2018 по 30.06.2018 за його рахунками у АТ "Акцент-Банк" (а.с.121).

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про не доведення відповідачем належними та допустимими доказами порушення позивачем, як суб'єктом господарювання, частини першої статті 21 та частини третьої статті 24, частини першої та другої статті 115 та частини першої статті 116 КЗпП України та частини першої статті 24 Закону України "Про оплату праці", а отже і наявності підстав, передбачених абзацом другим та третім частини другої статті 265 КЗпП України, для прийняття оспорюваного рішення, згідно якого на позивача накладено штраф у розмірі 1898730 грн. та 11169 грн. відповідно. Враховуючи встановлені в ході судового розгляду обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 03.07.2018 №РВ104/957/000280/ІП-ФС та №РВ104/957/000281/ТД-ФС не відповідають критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, порушують права та законні позивача, які підлягають до судового захисту шляхом скасування відповідних рішень суб'єкта владних повноважень.

В ході розгляду даної справи, суд також звертає увагу, що постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 28.09.2018 у справі №1740/2025/18 адміністративний позов Державного підприємства "Дослідне господарство "Городецьке" Інституту агроекології і природокористування Національної академії аграрних наук України" до Управління Держпраці у Рівненській області про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування постанов, - задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №РВ09/947/000225/ІП-ФС від 24.04.2018 у розмірі 11169 грн. Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №РВ 09/947/000224/МГ-ФС від 24.04.2018 у розмірі 74460 грн. Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №РВ 09/947/000226/ТД-ФС від 24.04.2018 у розмірі 781830 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Водночас, судом встановлено, що предметом розгляду цієї адміністративної справи є порушення позивачем вимог ч.1 ст.24 КЗпП України (договори цивільно-правового характеру, укладені з ОСОБА_17, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_18, ОСОБА_24, ОСОБА_25, мають ознаки трудового договору, оскільки договори цивільно-правового характеру передбачають функції, властиві найманому працівнику, згідно класифікатору професій, містять загальні неконкретні відомості про виконувану роботу (немає конкретно визначеного результату роботи, обсягу, місця, вартості виконаних робіт); ч.3 ст.24 КЗпП України (ОСОБА_17, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_18, ОСОБА_24, ОСОБА_25 були допущені до роботи без укладення трудового договору у письмовій формі, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення Державної фіскальної служби України про прийняття працівника на роботу); ч.1, 2 ст.115 КЗпП України, ч.1 ст.24 Закону України "Про оплату праці" (в Державного підприємства "Дослідне господарство "Городецьке" Інституту агроекології і природокористування Національної академії аграрних наук України" станом на 21.03.2018 існує заборгованість по заробітній платі перед 51 працівником за період з 01.11.2017 по 21.03.2018 в сумі 780600 грн.); ч.1 ст.116 КЗпП України (в Державного підприємства "Дослідне господарство "Городецьке" Інституту агроекології і природокористування Національної академії аграрних наук України" існує заборгованість по заробітній платі перед 13 звільненими працівниками за період з 01.11.2017 по 21.03.2018 в сумі 33600 грн.); ч.3 ст.3-1 Закону України "Про оплату праці" (нарахована заробітна плата працівникам Державного підприємства "Дослідне господарство "Городецьке" Інституту агроекології і природокористування Національної академії аграрних наук України" ОСОБА_26 та ОСОБА_27, які виконали місячну норму праці, є нижчою за законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати за січень, лютий 2018 року - 3119 грн., роботодавцем не проводиться доплата до рівня мінімальної заробітної плати).

Тобто, в межах адміністративної справи №1740/2025/18 судом надавалася оцінка правовідносинам, що виникли у зв'язку з проведенням інспекційного відвідування підприємства та виявленням інспекторами порушень тих самих норм, що і в даній адміністративній справі (ч.1 ст.21 та ч.3 ст.24, ч.1 та ч.2 ст.115 та ч.1 ст.116 КЗпП України та ч.1 ст.24 Закону України "Про оплату праці"), однак що стосуються іншого періоду та відносин позивача з іншими громадянами.

З огляду на це, доводи позивача щодо повторного притягнення до відповідальності за одне і теж порушення суд відхиляє як безпідставні та такі, що не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Матеріали справи свідчать, що Управління Держпраці у Рівненській області призначаючи та проводячи інспекційне відвідування Державного підприємства "Дослідне господарство "Городецьке" Інституту агроекології і природокористування Національної академії аграрних наук України", за наслідками якого 08.06.2018 складено акт за №РВ104/957/АВ, діяло на підставі, в межах та у спосіб, визначені чинним законодавством, а отже правових підстав для задоволення позову в цій частині суду немає.

За наведеного, позовні вимоги Державного підприємства "Дослідне господарство "Городоцьке" Інституту Агроекології і природокористування Національної академії аграрних наук України" підлягають до задоволення частково.

В силу вимог частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до цього присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Рівненській області підлягають судові витрати у розмірі сплаченої суми судового збору за вимоги майного характеру, які задоволені судом, тобто в сумі 28648,89 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Державного підприємства "Дослідне господарство "Городецьке" Інституту агроекології і природокористування Національної академії аграрних наук України" (вул. Коломійця, буд.170, с. Городець, Володимирецький район, Рівненська область, 34381, ) до Управління Держпраці у Рівненській області ( вул. Лермонтова, 7, м.Рівне, 33028, ) задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Рівненській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №РВ104/957/000280/ІП-ФС від 03.07.2018 згідно з якою на Державне підприємство "Дослідне господарство "Городецьке" Інституту агроекології і природокористування Національної академії аграрних наук України" накладено штраф у розмірі 11196,00 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Рівненській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №РВ104/957/000281/ТД-ФС від 03.07.2018 згідно з якою на Державне підприємство "Дослідне господарство "Городецьке" Інституту агроекології і природокористування Національної академії аграрних наук України" накладено штраф у розмірі 1898730,00 грн.

В задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій щодо призначення та проведення інспекційного відвідування Державного підприємства "Дослідне господарство "Городецьке" Інституту Агроекології і природокористування Національної академії аграрних наук України" за наслідками якого 08.06.2018 складено акт інспекційного відвідання (невиїзного інспектування) юридичної особи, яка використовує найману працю за №РВ104/957/АВ,- відмовити.

Стягнути на користь Державного підприємства "Дослідне господарство "Городецьке" Інституту агроекології і природокористування Національної академії аграрних наук України" пропорційну суму судового збору у розмірі 28648,89 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Управління Держпраці у Рівненській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 09 січня 2019 року.

Суддя Друзенко Н.В.