Справа № 2340/2958/18
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2019-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/2958/18 Головуючий у 1 інстанції: Руденко А.В.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Файдюка В.В. Чаку Є.В. Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області, в якому просила визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області при наданні відповіді на адвокатський запит від 10 липня 2018 року адвоката ОСОБА_5; зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у Черкаській області надати адвокату ОСОБА_5 копію акту перевірки правильності нарахування та сплати податків Приватним підприємством «Черкаси-Соя» №54-00-14-02/36300037 від 05 лютого 2018 року.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_5 звернулася з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції неправильно визначив характер спірних правовідносин; не встановив особу, яка є розпорядником даної інформації; помилково відніс запитувану інформацію до інформації, що містить таємницю слідства; не надав оцінку твердженням відповідача про направлення такого акту не лише слідчому, а й на адресу платника податків; не встановив, яка саме інформація, що міститься в акті податкової перевірки, є таємною та на якій підставі.

26 листопада 2018 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_5 має право на зайняття адвокатською діяльністю, що підтверджується свідоцтвом №385 від 22.11.2010 р., виданим Черкаською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури.

Позивач надає правову допомогу ОСОБА_6, що підтверджується договором-дорученням про надання правової допомоги від 10.07.2018 р. та ордером серії ЧК №73113 від 10.07.2018 р.

10.07.2018 року, з метою виконання професійних обов'язків в інтересах ОСОБА_7, яка в 2016-2017 рр. була засновником та керівником приватного підприємства «Черкаси-Соя» (код ЄДРПОУ), позивач звернулась до відповідача із адвокатським запитом про надання копії акту податкової перевірки вказаного підприємства від 05.02.2018 р. №54-00-14-02/36300037 та інформації про наявність будь-яких пов'язаних з актом перевірки рішень.ї

Листом №30204/23-00-21-1104 від 17.07.2018 року Головне управління Державної фіскальної служби у Черкаській області повідомило позивача, що акт перевірки від 05.02.2018 року №54-00-14-02/36300037 був направлений на адресу СУ ФР ГУ ДФС України у Черкаській області, на підставі якого внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато кримінальне провадження №0000025. Для ознайомлення із вказаним актом перевірки відповідач рекомендував звернутися до слідчого СУФР ГУ ДФС у Черкаській області, з посиланням на ту обставину, що, згідно частини 1 статті 222 КПК України, відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у наданні акту перевірки від 05.02.2018 року №54-00-14-02/36300037, позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 1 частини першої статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об'єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.

Адвокатський запит не може стосуватися надання консультацій і роз'яснень положень законодавства.

Надання адвокату інформації та копій документів, отриманих під час здійснення кримінального провадження, здійснюється в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI), публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єкта владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Тобто, під публічною інформацією розуміється вся інформація, якою володіє суб'єкт владних повноважень та яка є відображеною та задокументованою будь-якими засобами та на будь-яких носіях.

В силу ст. 5 Закону № 2939-VI, доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

При цьому, Закон № 2939-VI містить чіткі гарантії захисту прав заявника при розгляді розпорядником публічної інформації запиту на отримання публічної інформації та унеможливлює зловживання розпорядником публічної інформації своїм правом на обмеження у доступі до такої інформації.

Разом з тим, згідно з ст. 22 Закону № 2939-VI, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Вказаний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

В свою чергу, Закон № 2939-VI визначає поняття інформації з обмеженим доступом та підстави, за якими розпорядник інформації може обмежити доступ до такої інформації.

Статтею 6 вищезазначеного Закону визначено, що інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

Частиною 2 ст. 6 Закону № 2939-VI передбачено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошення інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Тобто, відмова у наданні інформації є обґрунтованою лише у разі, якщо розпорядник на запит вказує, якому саме з інтересів загрожує розголошення запитуваної інформації, в чому полягає істотність шкоди цим інтересам від її розголошення, чому шкода від оприлюднення такої інформації переважає право громадськості знати цю інформацію. В іншому випадку така відмова надати запитувану інформацію є необґрунтованою та такою, що суперечить Закону.

Відповідно до частини 1 статті 221 Кримінального процесуального кодексу України (далі -КПК), слідчий, прокурор зобов'язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.

Згідно з частиною 1 статті 222 КПК України, відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.

З аналізу вищевикладених норм чинного законодавства вбачається, що з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, будь-яка інформація або документи, пов'язані з відповідним кримінальним провадженням, надаються для ознайомлення виключно на підставі та у порядку, що визначений кримінальним процесуальним законодавством України.

Як зазначалося, запит позивача стосувався акту перевірки, що є частиною матеріалів досудового розслідування кримінального провадження №0000025, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення службовими особами Приватного підприємства «Черкаси-Соя» злочину, передбаченого частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України.

Отже, відповідач відмовив в надані акту перевірки, з огляду на відсутність на це дозволу слідчого, оскільки вказані матеріали перевірки стали підставою для порушення кримінального провадження і долучені до матеріалів досудового розслідування.

На думку колегії суддів, відповідач правомірно відмовив позивачеві у наданні копії акту з матеріалів досудового розслідування без дозволу на те слідчого або прокурора.

Доводи апелянта, про те, що запитувані нею документи були створені (складені) до моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не є переконливими, оскільки сам по собі факт того, що зазначені документи існували до відкриття кримінального провадження, не змінює їх статусу, як матеріалів досудового розслідування станом на момент звернення з адвокатським запитом.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має право відмовити у задоволенні запиту, якщо запитувана інформація є інформацією з обмеженим доступом.

Згідно листа відповідача №30204/23-00-21-1104 від 17.07.2018 року, позивача, як представника ОСОБА_6, повідомлено про можливість звернення до слідчого СУФР ГУ ДФС у Черкаській області з метою ознайомлення з актом перевірки ПП «Черкаси - Соя» (а.с. 11).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача при наданні відповіді на адвокатський запит від 10 липня 2018 року адвоката ОСОБА_5 та вимоги про зобов'язання Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області надати адвокату ОСОБА_5 копію акту перевірки правильності нарахування та сплати податків Приватним підприємством «Черкаси-Соя» №54-00-14-02/36300037 від 05 лютого 2018 року є необґрунтованими та вірно судом залишено без задоволення.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_5 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250,315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Файдюк В.В. Чаку Є.В.

Повний текст постанови виготовлено 21.01.2019 року.