Справа № 295/14074/17
Суддя: Полонець С. М.
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Полонця С.М.,

секретаря с/з ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_2 в порядку статті 383 КАС України про визнання протиправними дій відповідача по невиконанню рішення суду, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою, в якій просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області по невиконанню рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22.12.2017 року та постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.04.2018 року у справі №295/14074/17 в частині проведення виплати пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.05.2017 року та зобовязати відповідача подати суду звіт про виконання судового рішення у повному обсязі. При цьому посилається на те, що на виконання судового рішення та постанови про відкриття виконавчого провадження відповідач (боржник) ввів в оману ВДВС та дав державному виконавцю відповідь, що виконав рішення суду здійснив перерахунок, але не зазначив, що за період з 01.01.2016 року по 31.05.2017 року перераховані кошти не виплатив.

03.09.2018 року та 15.01.2019 року до суду надійшли від відповідача відзиви на заяву, в яких відповідач просить відмовити в задоволенні заяви.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 22.12.2017 року адміністративний позов задоволено частково. Зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплачувати пенсію ОСОБА_2, починаючи з 01.06.2017 року на підставі довідки ліквідаційної комісії Управління МВС України в Житомирській області про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії №85/7742 від 12.05.2017 року. В задоволенні решти позовних вимог позивача відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2018 року вищезазначене рішення скасовано в частині задоволення позовних вимог з 01.06.2017 року. Прийнято в цій частині нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до ГУ ПФУ в Житомирській області задоволено. Зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії №85/7741 від 12.05.2017 року, починаючи з 01.01.2016 року. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Відповідно до ч.1 ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Рішення суду набрало законної сили 16.04.2018 року.

На виконання судового рішення видано виконавчий лист, який був пред'явлений до виконання до Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, яким відкрито виконавче провадження.

З листа Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №8561/04-02 від 27.06.2018 року та інших доданих доказів вбачається, що на виконання рішення Богунського районного суду м.Житомира від 22.12.2017 року позивачеві ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії.

Щодо виплати пенсії відповідач зазначив, що оскільки розмір пенсії ОСОБА_2 з 01.01.2016 року після перерахунку пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», є більшим ніж розмір пенсії на виконання рішення суду, доплата відсутня.

Зазначені обставини свідчать про те, що судове рішення з виплати перерахованої пенсії на час розгляду заяви не виконане.

Відповідачем фактично змінено спосіб виконання рішення суду в частині виплати суми перерахованої пенсії, оскільки сума до виплати розділена на частини відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». Разом з тим суд першої та апеляційної інстанції, ухвалюючи судові рішення, питання про відстрочення чи розстрочення його не вирішував.

У ст. 129 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 2 КАС України визначено, що основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є обов'язковість судового рішення.

Відповідно до ч. 2-3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

В рішенні Конституційного суду України від 30.06.2009 р. N 16-рп/2009 зазначено, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Згідно ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, законна сила судового рішення поширюється на всю територію України, а обов'язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя. За невиконання судових рішень винні особи притягуються до відповідальності.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Отже, для забезпечення цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду». Зокрема, про це прямо зазначається у рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Нornsby V. Сгеесе), рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 р. у справі «Шмалько проти України».

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції», пункт 68).

Стабільність судової практики безпосередньо пов'язана з поняттям стабільності судового рішення. Судове рішення, по суті, є документом органу влади й містить у собі державно-владне, індивідуально-конкретне розпорядження щодо застосування норм права за встановленими у судовому засіданні фактами і правовідносинами.

Європейською практикою стабільність судового рішення сприймається як один зі складників принципу правової певності (визначеності). Саме в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Брумареску проти Румунії» зазначено, що принцип правової визначеності вимагає, щоб судове рішення, в якому певне питання одержало остаточне вирішення, не ставилося під сумнів.

Крім того, принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання, зокрема, учасники правовідносин повинні мати можливість у розумних межах передбачити наслідки своєї поведінки та бути впевненими у незмінності свого статусу, кола прав та обов'язків. До того ж у своїй практиці Суд неодноразово підкреслював потребу в забезпеченні державою умов для реалізації остаточного судового рішення. Право на виконання судового рішення розглядається як складова права на судовий захист.

Відповідно до ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Враховуючи зазначену практику Європейського суду з прав людини, суд вважає, що невиконання остаточного рішення суду, що набрало законної сили, порушує гарантії, надані особі статтею 6 Конвенції.

Суд не бере до уваги твердження відповідача, що іншого порядку, ніж визначений постановою КМУ №103 від 21.02.2018 року, стосовно проведення виплати перерахованих сум пенсій згідно постанови №988 чинним законодавством не передбачено, оскільки на час прийняття Постанови Богунського районного суду м.Житомира від 22.12.2017 року вказана постанова прийнята не була, а також не була підставою для відмови у перерахунку пенсії позивачу.

Право позивача на перерахунок пенсії було передбачено та встановлено Порядком, який затверджений постановою КМУ від 13.02.2008 року № 45.

Посилання відповідача на відсутність коштів на проведення виплати пенсії в перерахованому розмірі порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції право мирно володіти своїм майном. Оскільки чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (рішення Європейського суду у справі "Кечко проти України" від 08 листопада 2005 року).

Згідно ч. 1 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення (ч.4).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, на підставі положень ч.6 ст.383 КАС України, суд зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області порушено положення ч.2 ст.14 КАС України та ч.1 ст.370 КАС України, а саме: не виконано рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22.12.2017 року та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2018 року в частині виплати перерахованої пенсії ОСОБА_2, отже такі дії є протиправними.

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо неналежного виконання рішення Богунського районного суду м.Житомира від 22.12.2017 року та постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2018 року у справі №295/14074/17.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області виконати рішення Богунського районного суду м.Житомира від 22.12.2017 року та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2018 року у справі №295/14074/17 в частині виплати перерахованої пенсії ОСОБА_2 у спосіб, який визначений у судовому рішенні.

Встановити строк для надання відповіді щодо вжиття заходів тридцять днів з дня отримання ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів, починаючи з дня її проголошення.

Суддя: С.М. Полонець