Справа № 520/304/19
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

16 січня 2019 р. Справа № 520/304/19

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Бабаєв А.І., розглянувши позов ОСОБА_1 до детектива Національного бюро Другого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_2 про визнання протиправними дії та зобовязати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

11.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Детектива Національного бюро Другого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_2, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії детектива Національного бюро Другого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_2 щодо проведення обшуку транспортного засобу Mercedes-Benz G55 AMG, державний номер АХ 2175 ET, VIN WDCYC7BF4AX183281, який на праві власності належить ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1);

- визнати протиправними дії детектива Національного бюро Другого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_2 щодо вилучення під час обшуку транспортного засобу Mercedes-Benz G55 AMG, державний номер АХ 2175 ET, VIN - WDCYC7BF4AX183281, який на праві власності належить ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1), наступних речей та документів:

- чек ПАТ КБ ПриватБанк від 04.08.2015 № квитанції 0.0.417538373 на імя Асланяна Місака Мхітарі;

- перепустка № 2 на а.м. Mercedes АХ2175ЕТ до Харківського національного університету імені ОСОБА_3, на задній стороні стоїть прізвище ОСОБА_1;

- квитанція № 18312317 від 12.10.2017 на ім'я ОСОБА_4;

- квитанція-повідомлення на імя Асланяна Місака Мхітарі;

- податкове повідомлення-рішення від 15.06.2015 № 413-17 на імя Асланяна Місака Мхітарі;

- квитанція № 109138 від 24.01.2018 на імя Асланяна Місака Мхітарі;

- два посвідчення на імя ОСОБА_4;

- квитанція №109139 від 24.01.2018 на імя Асланяна Місака Мхітарі;

- висновок №180124-002 від 24.01.2018 з додатками на 3 арк.;

- зобовязати детектива Національного бюро Другого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1), наступні речі та документи:

- чек ПАТ КБ ПриватБанк від 04.08.2015 № квитанції 0.0.417538373 на імя Асланяна Місака Мхітарі;

- перепустка № 2 на а.м. Mercedes АХ2175ЕТ до Харківського національного університету імені ОСОБА_3, на задній стороні стоїть прізвище ОСОБА_1;

- квитанція № 18312317 від 12.10.2017 на ім'я ОСОБА_4;

- квитанція-повідомлення на імя Асланяна Місака Мхітарі;

- податкове повідомлення-рішення від 15.06.2015 № 413-17 на імя Асланяна Місака Мхітарі;

- квитанція № 109138 від 24.01.2018 на імя Асланяна Місака Мхітарі;

- два посвідчення на імя ОСОБА_4;

- квитанція №109139 від 24.01.2018 на імя Асланяна Місака Мхітарі;

- висновок №180124-002 від 24.01.2018 з додатками на 3 арк.

В обґрунтування позову, посилаючись на норми Кримінального процесуального кодексу України, зазначено, що відповідачем, на думку позивача, незаконно проведено обшук та вилучено речі і документи.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст.19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, необхідною ознакою для розгляду справи за правилами адміністративного судочинства є здійснення суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, коли хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти, відповідно, зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта. При цьому ці функції повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.

Суддя зауважує, що пунктом другим ч.2 ст.19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

Як зазначено позивачем в позовній заяві, детективом Національного бюро Другого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_2 здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження №0000499 від 21.12.2016, в рамках якого сторона обвинувачення звернулась до слідчого судді із клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку домоволодіння за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Черкаська Лозова, вул. Флорінка, 4.

Також, в позовній заяві вказано, що ухвалою слідчого судді Соломянського районного суду м.Києва від 26.03.2018справа№760/7799/18) надано дозвіл групі детективів НАБ України, а також групі прокурорів на проведення обшуку домоволодіння (житлового будинку, гаражу та всіх господарських, побутових, недобудованих та інших споруд) за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с.Черкаська Лозова, вул. Флорінка, 4, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме задля відшукання та вилучення електронних носіїв інформації (USB-флеш накопичувачів, оптичних дисків, зовнішніх жорстких дисків), відеореєстраторів, фотографій, відоезаписів, чернеток, щоденників, нотатників, якими користуються суддя Господарського суду Харківської області Попович І.М., її чоловік ОСОБА_4 та члени їх родини. Крім того, зазначено, що відповідачем в ході обшуку було вилучено речі і документи позивача.

При цьому позивач посилається на те, що він не є стороною кримінального провадження №0000499, а тому не може висловлювати будь-які заперечення на дії детектива.

Пунктом 16-1 частини 1 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування - це особа, стосовно якої (в тому числі щодо її майна) здійснюються процесуальні дії, визначені цим Кодексом.

У відповідності до пункту 25 частини 1 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України учасники кримінального провадження - сторони кримінального провадження, потерпілий, його представник та законний представник, цивільний позивач, його представник та законний представник, цивільний відповідач та його представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, особа, стосовно якої розглядається питання про видачу в іноземну державу (екстрадицію), заявник, свідок та його адвокат, понятий, заставодавець, перекладач, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, секретар судового засідання, судовий розпорядник.

За таких обставин, ОСОБА_1 є учасником кримінального провадження у розумінні пункту 25 частини 1 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України, а саме, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

При цьому, суд звертає увагу на те, що під час визначення предметної юрисдикції справи за основу береться суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулась особа, суть заявлених вимог, характер спірних правовідносин, зміст та юридична природа обставин у справі.

Так, звертаючись до суду в порядку адміністративного судочинства ОСОБА_1 посилається на те, що він позбавлений можливості звернутися за захистом своїх порушених прав, зокрема, щодо оскарження дій відповідача, які полягають у проведенні обшуку та вилученні речей і документів, оскільки він не є учасником кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1, ч.2, ч.3 ст.168 Кримінального процесуального кодексу України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобовязана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобовязана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.

Згідно з ч. 1 ст.169 Кримінального процесуального кодексу України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною пятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Частиною 1 статті 174 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

З аналізу наведених вище норм діючого кримінального процесуального законодавства України суд приходить до висновку, що ОСОБА_1, як учасник кримінального провадження, а саме інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування та інший власник або володілець майна, не позбавлений можливості повернути вилучене майно у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку. Отже, позивач прийшов до помилкового висновку про розгляд даного спору в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, ОСОБА_5 Верховного Суду в п.44 постанови від 05.12.2018 року по справі № 815/3591/17 зазначила, що спори про визнання протиправними дій посадових осіб щодо затримання та обшуку особи поза межами кримінального провадження підлягають розгляду відповідно до правил КАС України судами адміністративної юрисдикції як такі, що є публічно-правовими за своєю правовою природою.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, спори підлягають розгляду відповідно до правил КАС України в разі вчинення оскаржуваних дій поза межами кримінального провадження.

Суддею встановлено та зазначено позивачем в позовній заяві, що дії відповідача щодо проведення обшуку вчинені в межах кримінального провадження №0000499.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що даний спір підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі Занд проти Австрії від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…). З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Пунктом 2 частини 2 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

За таких підстав, компетенція адміністративних судів визначена ст. 19 КАС України на цей спір не поширюється.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Як вказано у ч. 6 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен розяснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Розяснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 170, ст. 248, ст. 256, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Детектив Національного бюро Другого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_2 про визнання протиправними дії та зобовязати вчинити певні дії.

Копію даної ухвали направити позивачу та повернути позивачу позовну заяву з доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Бабаєв А.І.