Справа № 806/2379/18
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/2379/18

Головуючий у 1-й інстанції: Токарева Марія Сергіївна

Суддя-доповідач: Кузьменко Л.В.

15 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьменко Л.В.

суддів: Іваненко Т.В. Шидловського В.Б.

за участю:

секретаря судового засідання: Сербин І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2018 року (рішення ухвалене суддею Токаревою М.С. в м.Житомир, повний текст судового рішення складено 08 жовтня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: Житомирський обласний військовий комісаріат про визнання протиправним і скасування п. 20 рішення №34 від 30.03.2018, зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним і скасувати пункт 20 рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги йому у зв`язку із встановленням йому 2-ї групи інвалідності з 27.07.2016 року, внаслідок поранення (контузія) пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.03.2018 №34;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити і виплати йому у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням йому 2 групи, внаслідок поранення (контузія), пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 27.07.2016 року, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.

В обґрунтування позову посилається на те, що Міністерство оборони України відмовило йому в призначенні одноразової грошової допомоги з тих підстав, що позивачу встановлено групу інвалідності понад 3-х місячний строк після звільнення із служби. Позивач таку відмову вважає протиправною, оскільки це порушує його право на соціальний захист та отримання належної грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи внаслідок поранення (контузії), пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2018 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та приписів процесуального права, неповноти з`ясування обставин справи, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зокрема, зазначає, що одноразова грошова допомога та інші компенсаційні виплати в зв`язку з встановленням позивачу третьої групи інвалідності не призначались та не виплачувались, вважає протиправною відмову відповідача у призначенні йому одноразової грошової допомоги за другою групою інвалідності. Вважає висновки суду першої інстанції щодо відсутності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги помилковими, позаяк в силу положень ст.16 Закону №2011- ХІІ та приписів Порядку №975 позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності.

В судове засідання позивач та його представник не прибули, просили розглядати справу за їх відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважає дії Міністерства Оборони України щодо відмови в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги правомірними.

Представник третьої особи в судове засіданні не прибув, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в лавах Збройних сил колишнього Радянського Союзу на території Афганістану (ДРА) у складі обмеженого контингенту радянських військ в період з 03.08.1987 по 13.02.1989, має статус учасника бойових дій.

Відповідно до Переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року № 63, на території Афганістану (ДРА) в період з квітня 1978 року по грудень 1999 року велись бойові дії. Згідно із Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ОСОБА_1 визнано учасником бойових дій.

Зазначене також підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_1 .

В матеріалах адміністративної справи міститься витяг із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №1862 від 24.10.2011 відповідно до якого вогнепальні осколкові поранення обличчя (контузія 1987), кінцівок та їх наслідки колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 поранення (контузія) та захворювання, ТАК пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.22).

Як вбачається з копії висновку судово-медичної експертизи №896/Ж від 22.10.2011 (а.с.23) у ОСОБА_1 рубці утворитись від дії уламків вогнепальної зброї під час бойових дій в Демократичній Республіці Афганістан.

Згідно наявної в матеріалах справи копії довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААА №732954 від 19.12.2011, ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності з 02.12.2011. Причина інвалідності: Поранення (контузія) та захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник МО визнав, що одноразова грошова допомога позивачу за ІІІ групою інвалідності не призначалась і не виплачувалась.

Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААА №514956 від 27.09.2016 (а.с.26), ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності з 27.07.2016. Причина інвалідності: Поранення (контузія) та захворювання, так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Як слідує з матеріалів справи, позивач звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просив вирішити питання про призначення йому одноразової грошової допомоги у відповідності з приписами ст. 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у зв`язку з встановленням йому інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби.

До вказаної заяви позивач додав усі необхідні документи, передбачені п. 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому Постановою КМУ від 25.12.2013 року № 975 (надалі Порядок № 975).

Рішенням відповідача, що оформлене протоколом №34 від 30.03.2018 п. 20 (а.с.28), відмовлено позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому 2 групи інвалідності, оскільки: «…згідно з ч. 6 ст. 16 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у редакції, яка діяла на час первинного встановлення заявнику інвалідності, а також п.п. 4 п. 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) поранення, (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою КМ України від 28.05.2008 р. №499, одноразова грошова допомога військовослужбовцям строкової служби призначається у разі, якщо інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мало місце в період проходження служби, настала не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби.

ОСОБА_1 інвалідність встановлено понад 3-х місячний термін.

Крім цього, відповідно до ч. 4 ст. 16-3 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та п. 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2013 р. № 975, у разі зміни групи інвалідності доплата одноразової грошової допомоги здійснюється за умови, якщо зміна відбулась протягом двох років після первинного встановлення інвалідності.

ОСОБА_1 групу інвалідності змінено понад дворічний термін».

Вважаючи таку відмову протиправною а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що ст. 16 Закону № 2011-ХІІ та приписами Порядком №975, які діяли на час настання інвалідності позивача, не передбачалось можливості отримання одноразової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити таке.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", відповідно до якого, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (стаття 41).

Відповідно до статті 1 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції, чинній на час встановлення другої групи інвалідності), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (пункт 2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року №1- рп/99).

Таким чином, право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок захворювання, пов`язаного з її проходженням, починається саме з моменту настання підстав для отримання цієї допомоги, тобто, в даному випадку, з моменту настання інвалідності, а не з моменту звільнення з військової служби.

Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХII (у редакції, чинній на момент встановлення позивачу другої групи інвалідності) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно з частинами першою та другою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", в редакції від 08 лютого 2016 року, чинній на час встановлення позивачу інвалідності ІІ групи (27 липня 2016 року), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відтак, на момент встановлення ІІ групи інвалідності (27 липня 2016 року), право на одноразову грошову допомогу мали всі військовослужбовці, незалежно від виду проходження військової служби.

Крім того, слід зазначити, що згідно пункту 1 частини першої Указу Президії Верховної Ради СРСР від 21 березня 1989 року № 10224-ХІ "Про виведення із складу Збройних Сил СРСР прикордонних, внутрішніх і залізничних військ" прикордонні, внутрішні і залізничні війська виведені зі складу Збройних Сил СРСР.

У відповідності до пункту 1, 2 Постанови Верховної Ради України від 24 серпня 1991 року "Про військові формування на Україні", Верховна Рада України постановила підпорядкувати всі військові формування, дислоковані на території республіки, Верховній Раді України; утворити Міністерство оборони України.

Згідно з статтею 4 Закону України "Про правонаступництво України", органи держави влади і управління, органи прокуратури, суди та арбітражні суди, сформовані на підставі Конституції (Основного Закону) Української РСР, діють в Україні до створення органів державної влади і управління, органів прокуратури, судів та арбітражних судів на підставі нової Конституції України.

З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги, що позивач проходив службу саме у збройних силах СРСР, які на той час були підпорядковані та знаходились на фінансовому забезпеченні Міністерства оборони СРСР, правонаступником якого в подальшому стало Міністерство оборони України, та з огляду на приписи статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" і Порядку №975, колегія суддів приходить до висновку про те, що обов`язок для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням йому інвалідності, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби, покладений саме на Міністерство оборони України.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 червня 2018 року у справі № 591/2794/16-а, від 21 серпня 2018 року у справі № 642/5757/17.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті; встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Пунктом "б" частини першої статті 16-2 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи.

Згідно з частиною дев`ятою статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання статей 16-2 та 16-3 Закону № 2011-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (надалі Порядок № 975), за змістом пункту 3 якого днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 11 Порядку № 975 визначено перелік документів, які військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Згідно з пунктом 12 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Позивачу встановлено другу групу інвалідності (поранення (контузія) та захворювання, так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії) 27.07.2016 року.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок захворювання, пов`язаного з її проходженням, починається саме з моменту настання підстав для отримання цієї допомоги, в даному випадку, саме з моменту встановлення інвалідності - 27.07.2016 року, а не з моменту звільнення з військової служби.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 23.10.2014 у справі №К/800/1679/14 та постанові Верховного суду України в від 10.03.2015 №21-563а14, а також в Постанові Верховного Суду від 13.12.2018 в справі №623/1711/17 за аналогічними обставинами справи.

Колегія суддів вважає, що право на отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, якому встановлено інвалідність внаслідок виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, закріплене у статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та в Порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, а обов`язок щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому IІ групи інвалідності, у зв`язку з захворюваннями, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби, покладений саме на Міністерство оборони України.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що для розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги позивачу необхідно було звернутись після отримання інвалідності вперше, оскільки повторне встановлення інвалідності, на думку відповідача, позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, з огляду на таке.

На день звернення позивача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги Закон України №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" діяв із змінами, внесеними Законом України №5040-VІ "Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців".

Як встановлено частиною другою Прикінцевих положень Закону №5040-VI, дія цього Закону не поширюється на осіб, стосовно яких до набрання чинності цим Законом прийнято рішення про виплату їм одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, або які отримали замість зазначеної допомоги інші компенсаційні виплати відповідно до законодавства.

Разом з тим, як встановлено матеріалами справи, позивач звернувся із заявою та додатками до неї до Житомирського обласного військового комісаріату про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому ІІ-ї групи інвалідності з 30.01.2018 року, тобто після набрання чинності новою редакцією Закону №2011-ХІІ, яким передбачено виплату одноразової грошової допомоги в інших розмірах, ніж в попередній редакції цього Закону, яка діяла на дату встановлення позивачу третьої групи інвалідності.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача про те, що позивач не має права на призначення одноразової грошової допомоги на підставі приписів ч.4. ст. 16-3 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та п. 8 Порядку №975, оскільки зміна групи інвалідності відбулась понад дворічний термін, виходячи з такого.

Оскільки третя група інвалідності була встановлена позивачу вперше з 19.12.2011 р., але при цьому одноразова грошова допомога йому не призначалась та виплачувалась, на спірні правовідносини поширюються норми Порядку №975, оскільки вони набрали чинності з 24.01.2014 р., тобто до дати встановлення позивачу іншої групи інвалідності.

Така правова позиція висловлювалась Вищим адміністративним судом України, зокрема, в ухвалі від 30.05.2016 р., справа № К/800/11300/16.

Посилання відповідача на ч.4. ст.16-3 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та п. 8 Порядку №975 є безпідставним, адже вказані норми регламентують доплату одноразової грошової допомоги з урахуванням раніше виплачених сум, однак матеріалами справи встановлено, а представником відповідача визнано, що позивач жодних виплат у зв`язку з встановленням йому групи інвалідності раніше не отримував.

Колегія суддів вважає, що оскільки на день виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, 27.07.2016 року (день встановлення 2 групи інвалідності позивачу) діяв Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, то відповідач зобов`язаний вирішити питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Доводи апеляційної скарги колегія судів вважає обґрунтованими, а позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: Житомирський обласний військовий комісаріат про визнання протиправним і скасування п. 20 рішення №34 від 30.03.2018, зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати пункт 20 рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням 2-ї групи інвалідності з 27.07.2016 року, внаслідок поранення (контузія) пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.03.2018 №34.

Зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення і виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності, внаслідок поранення (контузія), пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 27.07.2016 року, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст.329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Постанова складена в повному обсязі 16 січня 2019 року.

Головуючий Кузьменко Л.В.

Судді Іваненко Т.В. Шидловський В.Б.