Справа № 2540/2960/18
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2540/2960/18 Суддя (судді) першої інстанції: Заяць О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Кузьменка В.В.,

Лічевецького І.О.,

за участю

секретаря судового засідання Кузик М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року (повний текст рішення виготовлено 26.10.2018, суддя Заяць О.В.) у справі за адміністративним позовом приватного підприємства "Валентина" до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Валентина" звернулося до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, у якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.04.2018 №/698, яким застосовано штраф у сумі 170,00 грн.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, в якій просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що застосування зниженої ставки податку на додану вартість у розмірі 7 % є податковою пільгою, а отже в порушення підпункту 16.1.6 пункту 16.1 статті 16 ПКУ платником не поданий Звіт про суми податкових пільг за податковий період - 9 місяців 2017 року з граничним строком подання 09.11.2017.

26.12.2018 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому такий просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки вважає, що відповідно до п. 8 Постанови Кабінету міністрів України від 27.12.2010 № 1233, податкові пільги визначаються за операціями з постачання товарів та/або послуг, що є об'єктами обкладення податком на додану вартість і відповідно до Податкового кодексу України та міжнародних договорів України, ратифікованих Верховною Радою України, звільнені від оподаткування або оподатковуються за нульовою ставкою, а також тих, до яких застосовуються спеціальні режими оподаткування в галузі сільського господарства. Позивач не здійснює операцій з постачання товарів, що є об'єктами оподаткування податком на додану вартість, звільнених від оподаткування або оподатковуваних за нульовою ставкою та не застосовує спеціальний режим оподаткування в галузі сільського господарства, та як не є сільськогосподарським підприємством.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, думку представника позивача та думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що за результатами камеральної перевірки неподання (несвоєчасного подання) Звіту про суми податкових пільг, проведеної головним державним ревізором-інспектором відділу камеральних перевірок податкової звітності Прилуцької ОДПІ управління податків і зборів з юридичних осіб Головного управління ДФС у Чернігівській області Федоренко Яною Григорівною, складено акт від 30.03.2018 № 475/25-01-12-05-22/21393699 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.04.2018 №/698, яким встановлено порушення термінів подання Звіту про Суми податкових пільг та застосовано штраф у розмірі 170,00 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв'язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України).

В силу п. 75.1 ст. 75 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 17.1.4 пункту 17.1 статті 17 ПК України платник податків має право, зокрема, користуватися податковими пільгами за наявності підстав у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до положень п. 30.1 ст. 30 ПК України, податкова пільга - це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов'язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті ПКУ.

Пунктом 30.2 ст. 30 ПК визначено, що підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об'єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Відповідно до ст. 193 ПК України ставки податку встановлюються від бази оподаткування в таких розмірах:

а) 20 відсотків;

б) 0 відсотків;

в) 7 відсотків по операціях з:

постачання на митній території України та ввезення на митну територію України лікарських засобів, дозволених для виробництва і застосування в Україні та внесених до Державного реєстру лікарських засобів, а також медичних виробів, які внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення або відповідають вимогам відповідних технічних регламентів, що підтверджується документом про відповідність, та дозволені для надання на ринку та/або введення в експлуатацію і застосування в Україні;

постачання на митній території України та ввезення на митну територію України лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання, дозволених для застосування у межах клінічних випробувань, дозвіл на проведення яких надано центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Відповідно до даних податкових декларацій з податку на додану вартість за січень-вересень 2017 року, поданих ПП «Валентина», в них відображені операції, що оподатковуються за ставкою 7%. Вказаний факт зазначений в акті від 30.03.2018 № 475/25-01-12-05-22/21393699 та не заперечується позивачем.

Відповідно до п. 194.1 ст. 194 ПК України операції, зазначені у статті 185 цього Кодексу, крім операцій, що не є об'єктом оподаткування, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка та 7 відсотків, оподатковуються за ставкою, зазначеною в підпункті "а" пункту 193.1 статті 193 цього Кодексу, яка є основною.

Відтак, оскільки п. 194.1 ст. 194 ПК України ставка ПДВ у розмірі 20% визначена як основна, колегія суддів приходить до висновку, що ставка в 7% є зниженою.

Системний аналіз викладених норм податкового законодавства дозволяє дійти висновку, що застосування позивачем зниженої ставки податку на додану вартість у розмірі 7% є податковою пільгою.

Підпунктом 17.1.4 п. 17.1 ст. 17 ПК України визначено, що 17.1. платник податків має право користуватися податковими пільгами за наявності підстав у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно пп. 16.1.6. п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов'язаний подавати контролюючим органам інформацію, відомості про суми коштів, не сплачених до бюджету в зв'язку з отриманням податкових пільг (суми отриманих пільг) та напрями їх використання (щодо умовних податкових пільг - пільг, що надаються за умови використання коштів, вивільнених у суб'єкта господарювання внаслідок надання пільги, у визначеному державою порядку).

Відповідно до Порядку обліку сум податків та зборів, не сплачених суб'єктом господарювання до бюджету у зв'язку з отриманням податкових пільг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 р. № 1233, цей Порядок є обов'язковим для виконання суб'єктами господарювання, які відповідно до Податкового кодексу України не сплачують податки та збори до бюджету у зв'язку з отриманням податкових пільг.

Пунктом 2 Порядку визначено, що суб'єкт господарювання, що не сплачує податки та збори у зв'язку з отриманням податкових пільг, веде облік сум таких пільг та складає звіт про суми податкових пільг (далі - звіт) за формою згідно з додатком.

Згідно з п. 3 Порядку звіт подається суб'єктом господарювання за три, шість, дев'ять і дванадцять календарних місяців за місцем його реєстрації протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового періоду. У разі коли суб'єкт господарювання пільгами не користується, звіт не подається.

П. 8 вказаного Порядку визначено, що податкові пільги визначаються за операціями з постачання товарів та/або послуг, що є об'єктами обкладення податком на додану вартість і відповідно до Податкового кодексу України та міжнародних договорів України, ратифікованих Верховною Радою України, звільнені від оподаткування або оподатковуються за нульовою ставкою, а також тих, до яких застосовані спеціальні режими оподаткування в галузі сільського господарства.

Додатково суд зазначає, що Довідником податкових пільг №84/1, серед інших, передбачені такі податкові пільги з ПДВ:

- за кодом 14060508 - зміст пільги: за ставкою 7 відсотків оподатковуються операції з постачання на митній території України лікарських засобів, дозволених для виробництва і застосування в Україні та внесених до Державного реєстру лікарських засобів; назва документів, якими передбачено пільгу: Податковий кодекс України, пп. "в" п. 193.1 ст. 193 розділу V, Закон України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо усунення окремих неузгодженостей норм законодавства" ;

- за кодом 14060509 - зміст пільги: за ставкою 7 відсотків оподатковуються операції з постачання на митній території України медичних виробів за переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України; назва документів, якими передбачено пільгу: Податковий кодекс України, пп. "в" п. 193.1 ст. 193 розділу V, Закон України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо усунення окремих неузгодженостей норм законодавства".

З наведеного випливає, що знижена ставка ПДВ у розмірі 7%, якою оподатковуються операції з постачання на митній території України лікарських засобів відповідно до пп. «в» п. 191.1 ст. 193 ПК України, є податковою пільгою з кодами 1406050 та 14060509. А відтак, оскільки позивач застосовує пільгову ставку, він повинен подавати Звіт про суми податкових пільг відповідно до положень Порядку обліку сум податків та зборів, не сплачених суб'єктом господарювання до бюджету у зв'язку з отриманням податкових пільг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 № 1233, адже застосування зниженої ставки ПДВ у розмірі 7% є також звільненням від оподаткування (частковим звільненням) у порівнянні із основною ставкою ПДВ у розмірі 20%.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що наявні підстави для подання Звіту про суми податкових пільг позивачем, а тому контролюючим органом прийнято рішення відповідно до чинного законодавства.

Згідно вимог ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, що в даному випадку ним виконано.

Відтак, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що висновки суду першої інстанції, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, а також судом неправильно застосовано норми матеріального права, а тому, у відповідності до ст.317 КАС України, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову приватного підприємства "Валентина" до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 16 січня 2019 року.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді В.В. Кузьменко

І.О. Лічевецький