Справа № 266/123/19
Суддя: Шишилін О. Г.
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 266/123/19
Провадження № 2-а/266/16/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області

в складі головуючого судді Шишиліна О.Г.,

за участі секретаря Воропаєвої О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення. Позовні вимоги мотивовані тим що, 28.12.2018 року інспектором УПП в Миколаївській області Коринь В.О., було винесено постанову ЕАВ № 821924 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 1-132 КУпАП України, та накладено стягнення у вигляді штрафу 510 грн. В постанові зазначено, що позивач 28.12.2018 р. о 02:24 керував транспортним засобом автомобілем DAF д.н. НОМЕР_2, перевозив великогабаритний вантаж з шириною 3 м., при цьому перевищив допустиму ширину 2,6 м., чим порушив п.п. 22.5 ПДР України.

При цьому він адміністративне правопорушення, передбачене статті 132-1 КУпАП не скоював та не порушував п. 22.5 ПДР України оскільки 28.12.2018 р. о 02-24 год. керуючи автомобілем DAF д.н. НОМЕР_2 перевозив великогабаритний вантаж маючи при собі Дозвіл №919 НГ від 27.12.2018 р. виданий відділом безпеки дорожнього руху департаменту Патрульної поліції строком дії з 27.12.2018 р. до 22.01.2019 р., згідно якого він мав право перевозити вантаж- обладнання з габаритними параметрами вказаними у дозволі. Крім того до постанови у якості доказів не залучені матеріали фіксації правопорушення. Оскаржувана постанова не має опису обставин встановлених при розгляді справи, не містить суті правопорушення, не були досліджені докази, а саме вищевказаний Дозвіл, не зазначено який саме вантаж він перевозив, співробітником поліції не зазначено яким чином він визначив невідповідність вантажу дозвільним параметра, не зазначено по якому з технічних критеріїв, вказаних у п. 22.5 ПДР виходив співробітник поліції вбачаючи порушення позивачем ПДР. Також, відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок, встановлений ст. ст. 278, 279 КУпАП, будь-якої підготовки до розгляду справи не було, йому не дали можливості скористатися правовою допомогою, не були досліджені докази Дозвіл не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справі, а тому позивач просить визнати протиправним дії посадової особи УПП в Миколаївській області, скасувати постанову серії ЕАВ № 821924 від 28.12.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи на офіційну електронну адресу ( а.с. 8 об. стор.), відповідно до ч. 1 ст. 268 КАС України, до суду не з'явився, відзиву на позов не надав, тому справа вирішена на підставі наявних у ній доказів відповідно до вимог ст. 286 КАС України.

Згідно ч. 3 ст. 268 КАС України не прибуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ встановлено § 2 глави 11 розділу ІІ КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом 10 днів з дня відкриття провадження у справі.

Особливості повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду окремих категорій адміністративних справ встановлено ст.268 КАС України, а саме у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур'єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв'язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Особливості подання заяв по суті справи в окремих категоріях адміністративних справ визначено ст. 269 КАС України, а саме у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив). Копії позовної заяви та доданих до неї документів направляються відповідачу й іншим учасникам справи на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - електронною поштою, якщо така відома суду, або надаються для ознайомлення в судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи, що позива і відповідача належним чином, в передбачений строк повідомлено про день, час та місце розгляду справи, направлено ухвалу про відкриття провадження по справі, оскаржувана постанова є в наявності у відповідача, а з копією позовної заяви та доданих до неї документів відповідач мав право ознайомитись в судовому засіданні, суд вважає за можливим розглянути справу за відсутності сторін.

Постановою ЕАВ № 821924 від 28.12.2018 року ОСОБА_1 визнано винним за скоєння правопорушення, передбаченого статтею 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень (а.с. 5).

Згідно вищевказаної постанови 28.12.2018 р. 02:24 м. Миколаїв вул.. Веселинівська, 65 водій ОСОБА_1 здійснював перевезення вантажу ширина якого складає 3 м., при цьому перевищив допустиму ширину 2,6 м. чим порушив п.п. 22.5 ПДР України чим порушив п. 22 ПДР. Порушення правил проїзду великовагових в автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Зі змісту вищевказаної постанови не можливо встановити: який саме вантаж перевозив позивач, з якими параметрами, яким чином працівник поліції визначив невідповідність вантажу дозволеним параметрам вказаним в п. 22.5 ПДР. Не вказано чи було при розгляді справи про адміністративне правопорушення досліджено докази, а саме Дозвіл №919НГ на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні затверджений начальником Управління безпеки дорожнього руху, строком дії з 27.12.2018 р. по 22.01.2019 р.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій вказано про порушення водієм п. 22.5, 22 правил дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 22 ПДР України, зокрема за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Натомість відповідно до п. 32.1 ПДР України з органами Національної поліції узгоджуються також інші питання забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені законодавчими актами.

Так з Дозволу №919НГ на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні затвердженого начальником Управління безпеки дорожнього руху, строком дії з 27.12.2018 р. по 22.01.2019 р. вбачається, що організацією яка перевозить вантаж ПП «Фрахттранссервіс» було узгоджено перевезення вантажу автомобілем DAF, НОМЕР_2 за параметрами вказаними у ньому ( а.с 6).

Статтею 132-1 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За нормами КУпАП підтвердженням наявності чи відсутності адміністративного правопорушення є докази.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем не надано будь яких доказів та фактичних даних на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Суду не надано відомостей про порушення позивачем правил перевозки зокрема великогабаритного вантажу, автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами при розгляді поліцейським адміністративного провадження, внаслідок якого прийнято постанову, що оскаржується, не зазначено яким чином посадова особа визначила ширину вантажу в 3 м., відсутні пояснення особи яка притягнута до адміністративної відповідальності та відеоматеріали, тому суд аналізуючи фактичні обставини по справі приходить до висновку, що відповідачем не доведено обставин законності ухвалення рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем ст.132-1 Кодекс України про адміністративні правопорушення.

З урахуванням роз'яснення п.п. 4,7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1988 року "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачено адміністративну відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку та обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного, строк оскарження постанови якщо оскаржувалася до вищестоящого органу обчисляється з наступного дня після прийняття цим органом рішення за скаргою.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, відповідачем не надано відзиву на позов та доказів на підтвердження вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, що суд кваліфікує як визнання позову відповідачем.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право зокрема скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Статтею 247 КУпАП передбачено, що провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, а тому провадження по даній справі підлягає закриттю.

Таким чином, з урахуванням встановленого КАС України обов'язку доведення, встановлених обставин по справі суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 158-162, 171-2, 286 КАС України, суд-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову посадової особи УПП в Миколаївській області серії ЕАВ № 821924 від 28.12.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 132-1 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: Шишилін О. Г.