Справа № 205/4701/18(2а/205/122/18)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 січня 2019 року м. Дніпросправа № 205/4701/18(2а/205/122/18)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача ОСОБА_1, суддів: Шальєвої В.А., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2018 року в адміністративній справі №205/4701/18(2а/205/122/18) (головуючий суддя у 1 інстанції Шавула В.С., повний текст рішення складено 29 серпня 2018 року)

за позовом ОСОБА_2

до Львівської митниці ДФС

про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

У липня 2018 року ОСОБА_2 звернувся у суд з позовом до Львівської митниці ДФС, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил №3405/20900/18 від 26.06.2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що порушення строку транзитного перевезення викликано значною поломкою транспортного засобу, що унеможливило переміщення автомобіля через митний кордон в строк передбачений для транспортних засобів ввезених на митну територію України у митному режимі «транзит», а відтак на думку позивача притягнення його до відповідальності за порушення митних правил передбачених ч.3 ст.470 МК України є безпідставним. Окрім того, в оскаржуваній постанові зазначено, що автомобіль завезено на територію України для особистого призначення, а санкція ч.3 ст.470 МК України передбачає відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 МК України строку перевезення транспортних засобів комерційного призначення.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2018 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2. Постанову у справі про адміністративне правопорушення №3405/20900/18 від 26.06.2018 року, згідно з якою на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн., за правопорушення передбачене ч.3 ст.470 МК України залишено без змін.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що 15 листопада 2017 року позивач ввіз на територію України транспортний засіб особистого користування. В подальшому, у звязку з виявленням несправностей позивач звертався до ФОП ОСОБА_3 щодо ремонту автомобілю та повідомляв про це відповідними заявами Дніпропетровську митницю ДФС. Також, у звязку з крадіжкою передніх фар з вказаного автомобіля, що підтверджується Витягом з ЄРДР та Довідкою від Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, він подав до Дніпропетровської митниці ДФС відповідну заяву. Після усунення всіх пошкоджень та установки передніх фар, позивач 04 червня 2018 року забрав вказаний автомобіль, проте вже 05 червня 2018 року відповідачем було винесено оскаржувану постанову. Вважає, що оскільки він повідомляв Дніпропетровську митницю ДФС про обставини непереборної сили та аварію, то Львівською митницею неправомірно винесено оскаржувану постанову про порушення митних правил.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому апеляційний перегляд здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивачем 15.11.2017 року ввезено на митну територію України через пункт пропуску «Плетенівка» Харківської митниці ДФС України транспортний засіб марки «VW», модель «TOUAREG», VIN № WVGZZZ7LZ3D010339, реєстрацій ний номер 4АЕ9087, який зареєстрований на території Чеської Республіки, у митному режимі «транзит». Реєстраційні дані автомобіля під керуванням позивача підтверджено фотокопією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Згідно з п. 25 ст. 4 Митного кодексу України, митний режим - комплекс взаємоповязаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 381 Митного кодексу України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Статтею 90 Митного кодексу України визначено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

При цьому, частиною 1 статті 92 Митного кодексу України передбачено, що митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і до таких, що перебувають на митній території України.

Пунктом 1 частини 1 статті 95 Митного кодексу України встановлено строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до норм ч.2 ст.95 Митного кодексу України до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.192 Митного кодексу України, у випадку якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

У зв'язку з ремонтом зазначеного транспортного засобу, 20.11.2017 року позивач, у межах строку передбаченого ст.95 Митного кодексу України, звернувся із заявою на ім'я начальника Дніпропетровської митниці ДФС (повідомив найближчий орган доходів і зборів про обставини події - ремонт автомобіля) (а.с.9).

Рішенням митного органу продовжено позивачу строк дії дозволу до 21.01.2018 року (з.а.с.9).

Відповідно до акту про повернення автомобіля після проведення ремонту (обслуговування) (за наряд-заказом № НОМЕР_1) позивач 15.01.2018 року забрав автомобіль марки «VW», модель «TOUAREG», VIN № WVGZZZ7LZ3D010339 (а.с.10).

Згідно з витягом з ЄРДР в період часу з 22:00 години 18.01.2018 року по 09:11 годину 19.01.2018 року, невстановлена особа, знаходячись за адресою Дніпропетровськ область, Дніпровський район, смт. Слобожанське, вул. 8 Березня, буд.13, шляхом демонтажу, таємно викрала передні фари з автомобіля марки «VW», модель «TOUAREG», VIN № WVGZZZ7LZ3D010339 (а.с.11), у звязку з чим позивачем 22.01.2018 року повторно повідомлено Дніпропетровську митницю ДФС про неможливість своєчасного вивезення автомобіля (а.с.14).

Відповідно до акту про повернення автомобіля після проведення ремонту (обслуговування) (за наряд-заказом № НОМЕР_1) позивач 11.02.2018р. повторно забрав автомобіль марки «VW», модель «TOUAREG», VIN № WVGZZZ7LZ3D010339 (а.с.16).

05.06.2018 року державним інспектором відділу митного оформлення №3 м/п «Краковець» Львівської митниці ДФС ОСОБА_4Я складено протокол про порушення митних правил №3405/20900/18 (а.с.21-22).

Постановою №3405/20900/18, винесеною 26.06.2018р. заступником начальника Львівської митниці ДФС начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_5, визнано позивача винним у вчиненні порушення митних правил, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром пятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500,00 грн. (а.с.23-24).

Посилання позивача на те, що під час встановлення фар, виявились інші пошкодження в автомобілі, внаслідок чого відповідно до заказу-наряду № НОМЕР_2 від 14.02.2018 року автомобіль знаходився на додатковому ремонті з 14.02.2018 року до 04.06.2018 року, що підтверджується заказом-нарядом № НОМЕР_2 від 14.02.2018 року та актом повернення автомобіля після проведення ремонту по наряду-заказу № НОМЕР_2, виданих ФОП ОСОБА_3 (а.с.17-18), а відтак позивачем відповідно до ст.ст.95, 192 Митного кодексу України не порушено строк транзитного перевезення автомобіля марки «VW», модель «TOUAREG», VIN № WVGZZZ7LZ3D010339 не приймаються до уваги з огляду на таке.

Частиною першою статті 460 Митного кодексу України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, зазначена норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за вказане порушення митних правил. Такими умовами відповідно є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Надані позивачем документи вказують лише на те, що автомобіль перебував на ремонті, проте жодних доказів того, що такого ремонту транспортний засіб потребував в результаті аварії або дії обставин непереборної сили, наявні документи не містять.

Таким чином, факт виходу із ладу транспортного засобу та його подальший ремонт не можуть бути прирівняні до аварії або обставин непереборної сили, а технічну несправність (ремонт транспортного засобу) неможливо визнати аварією, оскільки аварія, як небезпечна подія, має носити техногенний характер, чого у спірному випадку не існувало.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що ФОП ОСОБА_3 не є підприємством, установою, організацією, які уповноважені на видачу документів, що підтверджують факт обставин непереборної сили або аварії. Окрім того, додані до адміністративного позову документи, не дають можливості встановити факт обставин непереборної сили чи аварії, а тому не є належними та допустимими доказами у даній справі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.06.2018 року у справі №339/198/16-а.

Доказів звернення позивача до найближчого митного органу з заявою про продовження строку «транзиту», визначеного митним органом, у звязку з ремонтом транспортного засобу та неможливістю вивезення останнього у період з 14.02.2018 року по 04.06.2018 року суду не надано.

При цьому є необґрунтованими посилання позивача на те, що в оскаржуваній постанові зазначено, що автомобіль завезено на територію України для особистого призначення, а санкція ч.3ст.470 Митного кодексу України передбачає відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 Митного кодексу України строку перевезення транспортних засобів саме комерційного призначення, як на підставу для задоволення позову, оскільки відповідно до Митного кодексу України транспортні засоби особистого користування входять в категорію товари, а перевезення товарів громадянами з метою транзиту здійснюється з дотриманням строків, передбачених ст.95 Митного кодексу України та за порушення яких встановлена відповідальність, передбачена ст.470 Митного кодексу України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про достатність правових підстав для залишення рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовної заяви без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно зясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 6, 7, 8, 9, 139, 242, 243, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2018 року в адміністративній справі №205/4701/18(2а/205/122/18) за позовом ОСОБА_2

до Львівської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили 16 січня 2019 року та відповідно до частини 3 статті 272, статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 16 січня 2019 року.

ОСОБА_6 ОСОБА_1

суддя В.А. Шальєва

суддя І.В. Юрко