Справа № 0840/3656/18
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 січня 2019 року м. Дніпросправа № 0840/3656/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року (суддя суду 1 інстанції ОСОБА_2В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання протиправними дій субєкта владних повноважень та зобовязання субєкта владних повноважень вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя, в якому просив, з урахуванням уточнених позовних вимог, зобовязати відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та п. 4-4 Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, з урахуванням підвищення, передбаченого ч. 1 ст. 29 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію, починаючи з 12.07.2018.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 24.02.2005 позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Після отримання права на пенсію за вислугу років позивач продовжував працювати та сплачувати у встановленому порядку страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування.

07.01.2017 позивач набув право на пенсію за віком у відповідності до Закону України 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у звязку із чим останній звернувся до відповідача із відповідною заявою про призначення пенсії за віком. Проте, відповідач перевів останнього на пенсію за віком з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки та величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% та провів перерахунок пенсії, що на думку позивач є неправомірно, оскільки він не звертався до відповідач із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший в межах одного Закону, а вперше просив призначити йому пенсію за іншим Законом, який передбачає інші умови та підстави призначення пенсії.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити в нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що 07.01.2017 позивач набув право на пенсію за віком у відповідності до Закону України 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і 12.07.2018 звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком. Оскільки при призначенні пенсії відсутнє переведення з одного виду пенсії на інший та має місце призначення пенсі за іншим законом, позивач просить відновити порушене відповідачем право шляхом призначення йому пенсії за віком.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, яке є таким, що не підлягає скасуванню та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача.

В обґрунтування посилається на те, що позивач набув право на призначення пенсії за віком з 07.01.2017, проте за призначенням пенсії за віком не звертався, а продовжував отримувати пенсію за вислугою років, у звязку з чим відсутні правові підстави для підвищення розміру пенсі за віком відповідно до статті 29 Закону №1058 на 0,5% за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

Також відсутні підстави для призначення позивачу пенсії із застосування середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% оскільки, позивачем було подано заяву про переведення з одного виду пенсії на інший відповідно до частини 3 статті 45 Закону №1058.

У відповідності до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя та з 24.02.2005 отримує пенсія за вислугу років, відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII.

12.07.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою встановленого зразка про призначення/перерахунок пенсії, в якій просив перевести його з пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII, на пенсію за віком. (а.с. 36)

На підставі поданої заяви та матеріалів пенсійної справи позивача з цієї дати, а саме з 12.07.2018, було переведено на пенсію за віком.

30.07.2018 позивач подав відповідачу заяву № б/н, в якій просив призначити йому пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV та п. 4-4 Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні (далі Закон України від 03.10.2017 № 2148-VIII), з якої сплачено страхові внески за календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення за призначенням пенсії за віком (2016-2017 рр.) та величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, з урахуванням підвищення передбаченого ч. 1 ст. 29 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 8,5 %. (а.с. 13)

Листом від 21.08.2018 № 435 відповідач повідомив позивача, що оскільки останній перебуває на пенсійному обліку як отримувач пенсії за віком, попередньо отримувавши пенсію за вислугу років, у нього відсутні підстави для перерахунку пенсії позивача з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016-2017 роки та який застосовується при первинному призначенні пенсії. Також відповідач, зазначив, що при переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відсутні підстави для застосування положень ч. 1 ст. 29 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV, адже позивач вже перебував на пенсійному обліку та отримував пенсію по досягненню пенсійного віку. (а.с. 14)

Згідно п.2 cт.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь - який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком та по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу особою на час звернення за пенсією чи ні. Пенсія за вислугу років призначається лише при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Відповідно п.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1( в редакції чинній на час призначення позивачу пенсії за вислугу років) пенсія за вислугу років призначається у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

пенсія за віком;

пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

пенсія у звязку з втратою годувальника.

Законом №1058 не регулюються порядок призначення, розміру та виплати пенсій за вислугу років працівникам освіти.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058 встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду України.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону №1058, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058 передбачено порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач з 24.02.2005 перебуває на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя як особа, що отримує пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII. (а.с. 35)

Після набуття права на пенсію за віком згідно з приписами Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, а саме 12.07.2018 позивач звернувся до відповідача за призначенням пенсії за віком. (а.с. 36)

Тобто, ОСОБА_1 в 2005 році було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-XII, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону №1058, позивач звернувся в липні 2018 року вперше.

Крім того, після призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача здійснити призначення позивачу пенсії за віком відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні за три календарні роки (2015-2017 роки), що передують року звернення за призначенням пенсії за віком починаючи з 12.07.2018.

Щодо вимог позивача про зобов'язання призначити пенсію з урахуванням підвищення, передбаченого ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за більш пізній вихід на пенсію, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 29 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим ч. 1 ст. 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток: на 0,5% за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців; на 0,75% за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

Отже, для підвищення пенсії на підставі ч. 1 від 09.07.2003 № 1058-IV необхідна наявність наступних умов:

звернення за призначенням пенсії за віком з більш пізнього віку, ніж передбачено абзацом 1 ч. 1 від 09.07.2003 № 1058-IV;

не одержання жодного виду пенсії після досягнення пенсійного віку;

наявність страхового стажу після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом 1 ч. 1 від 09.07.2003 № 1058-IV.

Зважаючи на те, що позивач реалізував своє право виходу на пенсію у 2005 році за Законом України від 09.04.1992 № 2262-XII та до 12.07.2018 отримував пенсію за вислугу років, підстави для застосування до пенсії позивача величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, з урахуванням підвищення, передбаченого ч. 1 ст. 29 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV за більш пізній вихід на пенсію, починаючи з 12.07.2018 відсутні.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18.09.2018 у справі № 336/4385/17.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції не повно встановлено обставини у справі та не надано належної оцінки встановленим обставинам, що призвело до невірного вирішення справи та є підставою для скасування рішення суду першої інстанції із прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року скасувати.

Позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання протиправними дій субєкта владних повноважень та зобовязання субєкта владних повноважень вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя щодо переведення ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років на пенсію за віком і проведення перерахунку пенсії за віком з урахуванням пенсії за вислугу років із застосуванням середньої заробітної плати.

Зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні за три календарні роки (2015-2017 роки), що передують року звернення за призначенням пенсії за віком починаючи з 12.07.2018.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з 16.01.2019 та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 16.01.2019.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко