Справа № 0640/3868/18
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0640/3868/18

Головуючий у 1-й інстанції: Панкеєва В.А.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

17 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Граб Л.С. Гонтарука В. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року (повний текст якого складено у м. Житомирі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у липні 2018 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, що полягають у зменшенні розміру пенсії з надбавками за рахунок виплати лише 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року з 01.07.2018; зобов'язати відповідача перерахувати та виплачувати позивачу пенсію у розмірі, який обчислено з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 з 01.07.2018 та здійснити виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.07.2018 однією сумою, подати протягом 15 днів, з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 382 КАС України.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 01.03.2018 відповідачем призначена йому пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб". На підставі постанови КМУ від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, особам які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" позивачу перераховано пенсію, однак позивач вважає дії відповідача щодо перерахунку пенсії протиправними, необґрунтованими та такими, що суперечать нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича,7, м. Житомир, 10003, ) щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_2 АДРЕСА_1, інд. код НОМЕР_1) з надбавками за рахунок виплати 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року з 01.07.2018. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перерахувати та виплатити ОСОБА_2 пенсію у розмірі, який обчислено з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 з 01.07.2018. В решті позову відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволені позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає доводи щодо правомірності виплати 50% суми підвищення пенсії позивачу, визначеного станом на 01.03.2018.

21 грудня 2018 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від позивача, в якому останній заперечив проти доводів апеляційної скарги та вказав, що положення постанови КМУ від 21.02.2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" суперечать нормам Конституції України і оскаржувані дії відповідача не є добросовісними.

З урахуванням вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів, переглядаючи судове рішення у даній справі у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, позивачу - ОСОБА_2 з 01.03.2018 призначено пенсію на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII), що підтверджується протоколом за пенсійною справою № від 28.03.2018 (а.с. 11).

Зі змісту довідки від 07.06.2018 слідує, що з 01.07.2018 позивачу перераховано пенсію на підставі постанови КМУ від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, особам які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (а.с. 13).

Відповідно до зазначеного перерахунку основний розмір пенсії позивача склав: 70% грошового забезпечення (вислуга років 31) - 7990,5 грн., з урахуванням доплати: в т.ч. збільшення основного розміру пенсії (25%) - 1997,63 грн., інвалід війни 3 групи (ст. 7) - 435,6 грн, інвалід війни 3 гр./при виконанні обов'язків в/с - 50 грн. Підсумок пенсії (з надбавками) склав 10473,73 грн., з урахуванням підвищення 1450,85 грн (50% від 2901,69 грн): 9022,89 грн.

Тобто, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області виплачує позивачу частину основного розміру пенсії у сумі 9022,89 грн., за рахунок виплати 50% суми підвищення пенсії.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо виплати з 01.07.2018 лише 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на отримання перерахованого розміру пенсії за період з 01.07.2018, з урахуванням вже сплачених сум, має визначатися та визначається безпосередньо нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а отже підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу до Конвенції "Захист прав власності" і що відповідні суми доплати до пенсії за результатом проведення перерахунку слід вважати "майном" у значенні цього положення. Невиплата вказаних сум є втручанням у право позивача на мирне володіння майном.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Положеннями ст. 63 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв'язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Таким чином, приписами вказаного Закону, Кабінету Міністрів України було надано повноваження визначати порядок та умови перерахунку пенсії, які призначені відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Згідно зі ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

На виконання ч. 4 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ, Кабінетом Міністрів України прийнята Постанова від 21 лютого 2018 року "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" № 103 (далі - Постанова № 103).

Зазначена Постанова № 103 є нормативно-правовим актом, який з огляду на положення ч. 4 ст. 63 Закону №2262 є обов'язковим у застосуванні органами пенсійного фонду при здійсненні обчислення перерахунку та виплати пенсії відповідній категорії осіб, на яких спрямована дія цієї постанови.

Пунктом 1 Постанови №103 передбачено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах:

з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків;

з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків;

з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року (п. 2 Постанови № 103).

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає що відповідач провівши перерахунок пенсії за рахунок виплати 50 % суми підвищення пенсії, діяв відповідно до Постанови №103.

Також відповідно до п. 7 Постанови № 103 на Міністерство оборони разом з іншими відомствами після набрання чинності цією постановою покладено завдання забезпечити оформлення та подання до органів Пенсійного фонду України довідок про розміри грошового забезпечення, визначені в пункті 1 цієї постанови, відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 р. № 45.

Відповідно до п.п. 1, 4 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою КМУ від 13.02.2008 № 45 пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

З матеріалів справи встановлено, що відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 та Постанови № 103.

Відповідно до зазначеного перерахунку Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з 01.07.2018 виплачує позивачу частину основного розміру пенсії у сумі 9022,89 грн. за рахунок виплати 50% суми підвищення пенсії.

Разом з цим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідач при проведенні перерахунку та виплати пенсії позивачу не мав правових підстав не врахувати та не застосовувати до спірних правовідносин положення норм ст. 63 Закону № 2262-ХІІ та Постанови КМУ 103 та у інший спосіб здійснювати виплату перерахованої пенсії.

Також суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що наведена Постанова КМУ №103 від 21.02.2018 у встановленому законом порядку такою, що суперечить Конституції України або вимогам закону не визнавалась та не скасовувалась, а відтак є діючою та такою, що підлягає обов'язковому застосуванню в межах спірних правовідносин.

Зокрема, Постанова № 103 не змінює регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсії, а лише визначає порядок виплати перерахованих пенсій.

Вказана правова позиція узгоджується з практикою Верховного Суду, висловленою в ухвалі від 02.05.2018 року по справі №818/1076/18.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо протиправності дій відповідача при проведенні перерахунку та виплати пенсії, оскільки такий перерахунок проведено на виконання постанови КМУ від 21.02.2018 № 103, яка на даний час є чинною, та такою, що кореспондується з приписами ч. 4 ст. 63 Закону № 2262-XII в частині наданого уряду права встановлювати такі умови перерахунку пенсії.

Крім того, апеляційний суд не бере до уваги доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу про те, що порядок виплати пенсії відповідно до постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 є незаконним та звужує його конституційні права та гарантії, порівняно із тими, що існували до прийняття даної постанови, з огляду на наступне.

Так, за змістом частини першої статті 49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" від 27 лютого 2014 року № 794-VII акти Кабінету Міністрів України (постанови і розпорядження) є обов'язковими для виконання.

Крім того, Кабінет Міністрів України у постанові № 103 не відмовився від взятого Державою зобов'язання перерахунку та виплати пенсії відповідним категоріям осіб, не позбавив їх права на отримання перерахованого відповідного розміру пенсії, а лише змінив порядок виплати заборгованості, що виникла у зв'язку із таким перерахунком, відстрочивши та розстрочивши її, а тому вважає, що порядок виплати пенсії, встановлений цією постановою Уряду, цілком відповідає вимогам чинного законодавства та положенням статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

У рішенні "Великода проти України" від 03.06.2014 Європейський суд з прав людини зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд з прав людини став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Конституційний Суд України у пункті 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. У пункті 2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116).

У рішенні від 02.03.1999 року N 2-рп/99 у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України, здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Таким чином, норми чинного законодавства України та судова практика Європейського суду з прав людини допускають зміну Урядом механізму реалізації соціально-економічних прав громадян за умови збереження таких прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на зазначене, колегія суддів вказує на те, що відповідач, виплачуючи 50 % суми підвищення пенсії позивачу, визначеного станом на 1 березня 2018 року, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, а відтак відсутні підстави для зобов'язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію з урахуванням 100% суми підвищення пенсії з 01.07.2018.

Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, переглянувши рішення суду першої інстанції в ході апеляційного розгляду справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення в підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 17 січня 2019 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Граб Л.С. Гонтарук В. М.