Справа № 522/7473/18 
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2019-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2019 р.м.ОдесаСправа № 522/7473/18

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н. В.
Час і місце ухвалення: 12:05, м. Одеса

Дата складання повного тексту: 17.10.18

Судова колегія П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук'янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

в зв'язку з неприбуттям учасників процесу в судове засідання справа розглянута згідно п.2 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції (далі ГУНП) в Одеській області про:

- визнання протиправною відмову ГУНП в Одеській області у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 за її заявою щодо проведення виплати одноразової грошової допомоги від 30 січня 2018 року, у зв'язку із встановленням II групи інвалідності внаслідок травм отриманих під час виконання службових обов'язків;

- зобов'язання ГУНП в Одеській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу у зв'язку із встановленням II групи інвалідності внаслідок травм отриманих під час виконання службових обов'язків, в розмірі визначеному ст. 99 у відповідності до вимог ст. 97 Закону України №580-VІІІ "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року (90 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату в порядку, передбаченому Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року №4.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказувала, що відповідачем не було дотримано встановленого нормами чинного законодавства порядку розгляду заяви (рапорту) позивача від 30 січня 2018 року про виплату їй одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням II групи інвалідності та 80 відсотків втрати професійної працездатності внаслідок травм отриманих під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а саме в десятиденний термін не було підготовлено висновок про призначення одноразової грошової допомоги, не проведено його затвердження та у п'ятнадцятиденний строк не було прийнято керівником відповідного рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги або про відмову з письмовим повідомленням позивача із зазначенням відповідних мотивів.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що інвалідність позивача настала внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ поза межами шестимісячного строку після звільнення з поліції, а тому відсутні правові підстави для виплати одноразової грошової допомоги в зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності.

Справу розглянуто в порядку загального позовного провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до ГУНП в Одеській області про визнання протиправною відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги та зобов'язанні призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу у зв'язку із встановленням II групи інвалідності внаслідок травм отриманих під час виконання службових обов'язків - відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, а також з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги:

- з 17 липня 2017 року позивачу встановлено II групу інвалідності в результаті захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, тобто після звільнення останньої з органів Національній поліції та у період, коли діяв Закон України "Про Національну поліцію", а тому апелянт має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, передбаченому ст. 99 Закону України "Про Національну поліцію";

- оскільки останнім місцем служби позивача було ГУНП в Одеській області, то на неї, як на поліцейського, поширюються норми Закону України "Про Національну поліцію", у зв'язку з чим вона має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно п.4 ч.1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року №4.

Відзиву на апеляційну скаргу від ГУНП в Одеській області не надходило.

Учасники справи у судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста їх участь в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч.2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції.

ОСОБА_3 проходила службу в підрозділах міліції та поліції Одеської області з 09 вересня 1991 року і була звільнена з поліції 29 вересня 2016 року.

Згідно Акту №1 про нещасний випадок (у тому числі поранення), який стався з старшим лейтенантом міліції ОСОБА_3, від 22 вересня 2016 року, встановлено, що 22 січня 1996 року оперуповноважений групи оперативної установки відділу кримінального пошуку УМВС України на Одеській залізниці старший лейтенант міліції ОСОБА_3, о 09 годині 00 хвилин прибула на конспіративну квартиру, де отримала завдання на проведення оперативної установки на улиці Лиманній в м. Одесі.

При відвідуванні адреси проведення оперативної установки ОСОБА_3, рухаючись по вул. Лиманній, у зв'язку з сильною ожеледицею, підсковзнулася і впала. При падінні ОСОБА_3 вдарилася потилицею голови о тротуар дороги в результаті чого у неї на потилиці утворилося ущільнення від удару.

Повернувшись після проведення установки на конспіративну квартиру в цей же день ОСОБА_3 відчула себе незадовільно. Вважаючи, що забій голови та пов'язане з ним погане самопочуття носить тимчасовий характер, ОСОБА_3 вийшла на роботу наступного дня, а саме 23 січня 1996 року та відпрацювала повністю.

Але, у зв'язку з тим, що покращення самопочуття не настало, вона 24 січня 1996 року звернулася до лікаря в медичний відділ УВС в Одеській області, де лікар-невропатолог поставив діагноз - забій голови та направив її на амбулаторне лікування, на якому вона перебувала в період з 24 січня 1996 року по 06 лютого 1996 рік.

Згідно висновку комісії нещасний випадок стався в період проходження служби в ОВС при виконанні службових обов'язків.

Зазначена обставина підтверджується Актом (форма Н-5), від 22 вересня 2016 року, розслідування нещасного випадку (у томі числі поранення), який стався 22 січня 1996 року зі співробітником відділу кримінального пошуку УМВС України на Одеській залізниці на вул. Лиманній м. Одеси ст. лейтенантом міліції ОСОБА_3

Згідно постанови №509 військово-лікарської комісії від 19 червня 2017 року захворювання і травма ОСОБА_2 пов'язане з проходженням служби в поліції.

Згідно свідоцтва про хворобу №384/2 від 28 вересня 2016 року, захворювання і травма ОСОБА_2 пов'язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно довідки до акту МСЕК серії 12 ААА №305641 від 17 липня 2017 року ОСОБА_3 є інвалідом ІІ групи. Причина інвалідності пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Наказом ГУНП в Одеській області №0065 від 29 вересня 2016 року позивачка звільнена з поліції за п.2 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 29 вересня 2016 року.

14 липня 2017 року позивачу встановлена ІІ група інвалідності.

01 лютого 2018 року позивачка надала відповідну заяву.

13 квітня 2018 року їй було надано відповідь №14/г-227 з посиланням на п.3 ч.1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію", що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що за правилами ч.1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" право на допомогу виникає в разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті, однак, як встановлено судом, група інвалідності позивачу встановлена через 10 місяців після звільнення, у зв'язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог позивача.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-14, 73, 74, 77, 78 КАС України, ст. 23 Закону України "Про міліцію", ст.ст. 97, 99, п.п.5, 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію", п.3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, п.1 Розділу ІІ Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року №4, якими регулюються правовідносини між сторонами.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

07 листопада 2015 року набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію" №580-VIII.

До набрання чинності вказаним Законом порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами ст. 23 Закону України "Про міліцію" та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 (далі Порядок №850).

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання вимог ст. 23 Закону України "Про міліцію" затверджено Порядок №850.

Відповідно до п.3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (п.2 Порядку №850).

Згідно п.5 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII (набрав чинності 07 листопада 2015 року) визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".

Разом з тим, за змістом п.15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Закону України "Про міліцію" зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" №580-VIII.

Згідно ч.2 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті чи втрати працездатності поліцейського встановлюється МВС.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до ст.ст. 97-101 Закону України "Про Національну поліцію", Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року №4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі Порядок №4).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 вересня 2016 року №916, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України за №1277/29409 від 22 вересня 2016 року, п.5 Розділу 1 Порядку №4 доповнено пп.4, яким передбачено призначення поліцейському одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, чи втрати працездатності, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми, каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Згідно п.1 Розділу ІІ Порядку №4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (п.3 Розділу ІІІ Порядку №4).

Згідно пп."б" п.4 ч.1 ст. 99 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським, яким внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції встановлено IІ групу інвалідності розмір одноразової грошової допомоги складає 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Відповідно п.4 ч.1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" одноразова грошова допомога є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Таким чином, вищезазначені положення Закону застосовується виключно за обов'язкової одночасної наявності трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення):

1. інвалідність повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції;

2. інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції;

3. причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах, зокрема, від 19 вересня 2018 року у справі №373/1188/16-а, від 20 вересня 2018 року у справі №296/9456/16-а.

Матеріалами справи підтверджено, що інвалідність ОСОБА_3 настала пізніше, ніж протягом шести місяців після її звільнення з поліції, що є обов'язковою умовою призначення одноразової грошової допомоги, визначеною в п.4 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію", у зв'язку з чим одноразова грошова допомога не підлягає призначенню ОСОБА_3

Судова колегія зазначає, апеляційна скарга ОСОБА_3 не містить жодного обґрунтування неправильності висновків суду першої інстанції стосовно того, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та є тотожними заперечень до адміністративного позову, факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об'єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.

Судова колегія не змінює розподіл судових витрат (ст. 139 КАС України).

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 січня 2019 року.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Суддя: Ступакова І.Г. Лук'янчук О.В.