Справа № 826/7263/18
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 січня 2019 року № 826/7263/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Смолія І.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БРВ КИЇВ» до Головного управління ДФС у м.Києві про скасування податкового повідомлення-рішення №,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БРВ КИЇВ" (надалі також - позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (надалі також - відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення №.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що висновки Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, на яких ґрунтуються оскаржувані податкові повідомлення-рішення є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки фінансово-господарські операції позивача з контрагентами є реальними, що підтверджується, за твердженнями позивача, належним чином оформленою первинною документацією.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та просили задовольнити адміністративний позов повністю.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, про що надав суду відзив на адміністративний позов, вказавши про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, прийнятих у межах наданих контролюючому органу повноважень, у зв'язку з виявленими під час перевірки порушеннями вимог податкового законодавства з боку позивача.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі направлень від 26.01.2018 №45/26-15-14-02-03, №46/26-15-14-02-03, №21/26-15-16-01, №22/26-15-16-01, №208/26-15-14-03-02, №126/26-15-14-06-04, №395/26-15-14-09, від 29.01.2018 №278/26-15-14-03-04 та наказу №2575 від 16.02.2018 контролюючим органом проведена документальна планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 30.09.2017, валютного - за період з 01.01.2014 по 30.09.2017, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.09.2017.

Проведеною перевіркою встановлено порушення:

п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України в результаті чого зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 3600721,00 грн., у тому числі за 3 кв. 2017 року у сумі 3600721,00 грн.;

п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 254 235,00 грн., в тому числі: за листопад 2014 року в сумі 4 667,00 грн.; за грудень 2014 року в сумі 6 950,00 грн.; за січень 2015 року в сумі 3 567,00 грн.; за лютий 2015 року в сумі 1 167,00 грн.; за квітень 2015 року в сумі 2 750,00 грн.; за травень 2015 року в сумі 2 717,00 грн.; за червень 2015 року в сумі 4 750,00 грн.; за липень 2015 року в сумі 9 483,00 грн.; за серпень 2015 року в сумі 14 450,00 грн.; за вересень 2015 року в сумі 17 800,00 грн.; за квітень 2016 року в сумі 10 618,00 грн.; за травень 2016 року в сумі 25 996,00; за червень 2016 року в сумі 15 899,00 грн.; за липень 2016 року в сумі 29 261,00 грн.; за серпень 2016 року в сумі 8 333,00 грн.; за вересень 2016 року в сумі 26 676,00 грн.; за жовтень 2016 року в сумі 13 885,00 грн.; за грудень 2016 року в 1 840,00 грн.; за квітень 2017 року в сумі 11 667,00 грн.; за травень 2017 року в сумі 19 658,00 грн.; за червень 2017 року в сумі 10 000,00 грн.; за липень 2017 року в сумі 12 101,00 грн.;

п.1, п.6 абз.2 п.10 глави 4 розділу 2 Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 14.06.2016 №547, п.2.6 гл.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління НБУ №637 від 15.12.2004.

За результатами перевірки складено акт від 16.03.2018 №134/26-15-14-02-03/36592205 та винесено податкові повідомлення-рішення:

від 16.04.2018 №2, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 317794,00 грн., в тому числі за податковим зобов'язанням в сумі 254235,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 63 559,00 грн.;

від 16.04.2018 №2, яким позивачу зменшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 3600721,00 грн.

від 16.04.2018 №, яким позивачу визначено суму штрафних (санкцій) в розмірі 790693,00грн.

Не погоджуючись із винесеним податковим повідомленням-рішенням від 16.04.2018 №, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Як встановлено актом перевірки, загальна сума неоприбуткованих коштів в перевіряємому періоді складає 158138,60 грн.

Зокрема, відповідачем на стор.64 акту зазначено, що відповідно наданих до перевірки документів встановлено факт неоприбуткування 17.09.2017 готівкових коштів в сумі 5765,55 грн. в КОРО №р/2 в день їх надходження.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» книга обліку розрахункових операцій (далі - КОРО) - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах доходів і зборів книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг), тобто готівкові кошти неоприбутковуються в КОРО, а в ній лише обліковуються щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів.

Оприбуткування готівкових коштів, відбулось в касовій книзі, яка відповідно до діючого в перевіряємому періоді «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» затвердженого постановою Національного банку України від 15.12.2004 №637, із змінами і доповненнями, є документом установленої форми, що застосовується для здійснення первинного обліку готівки в касі. Зазначене відображено на стор.49 касової книги за 17.09.2017 та зазначені вище кошти є оприбуткованими.

В акті перевірки зазначено, що фіскальний звітний чек №350 не вписано в КОРО №р/2, однак відповідно до запису у Розділі 3 «Облік розрахункових квитанцій» (стор.74 КОРО №р/2) зазначений фіскальний чек відображено.

Також перевіркою встановлено факт неоприбуткування 23.10.2015 готівкових коштів в сумі 10 293,00 грн. в КОРО №р/1 в день їх надходження на підставі фіскального звітного чека або розрахункової книжки.

З наявних в матеріалах справи, вбачається, в КОРО №р/2 на стр.24 наявний запис номеру Z-звіту 45, про оприбуткування.

Щодо неоприбуткування 11.11.2016 готівкових коштів в сумі 5675,00 грн. в КОРО №р/2 в день їх надходження на підставі фіскального звітного чека або розрахункової книжки, позивачем зазначено, що фіскальний звітний чек №217 РРО з фіскальним № роздрукована 12.11.2016 о 09 год. 24 хв., так як до цього РРО не працював, однак кошти в сумі 1486 грн. оприбутковано, що підтверджується записом в касовій книзі (стр. 14 касової книги).

Щодо факту неоприбуткування 17.08.2017 готівкових коштів в сумі 448,00 грн. в КОРО №р/9 в день їх надходження на підставі фіскального звітного чека або розрахункової книжки, позивачем зазначено, що ним використовувалась розрахункова книжка №к/1, записи в розділі 2 КОРО №р/9 на підставі розрахункової книжки 17.08.2017 вчинялись та відображені на стор. 60 цієї книги та оприбутковані на стор. 29 касової книги. Фіскальний звітний чек №1907 РРО з фіскальним номером № роздрукована лише 18.08.2017 о 10 год. 23 хв., у зв'язку із тимчасовою несправністю РРО.

Розрахункові квитанції за цей день відображені на стор.74 Розділу 3 Облік розрахункових квитанцій КОРО.

Зазначені операції в КОРО та касовій книзі відображені і по уявному факту неоприбуткування 18.08.2017 готівкових коштів в сумі 8399,10 грн. в КОРО №р/9, що теж свідчить про безпідставність висновків перевіряючих.

Щодо неоприбуткування готівкових коштів період з 08.06.2016 по 03.10.2016 готівкових коштів в сумі 126071,90 грн. згідно фіскальних звітних чеків з № 2205 по № 2322 в КОРО № р/3 та № р/4 в день їх надходження, то такі кошти облікуються у відповідних касових книгах, які надавались перевіряючим.

Відповідачем зазначено, що реєстрацію РРО з фіскальним номером № та КОРО до нього скасовано 01.12.2015, та в цій книзі вівся облік фіскальних звітів з фіскальним номером № , що теж не можна вважати суттєвим порушенням, адже облік вівся у відповідності «Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій» затвердженого наказом Мінфіну України від 14.06.2016 № 547, із неправильним застосуванням фіскального номера.

Виходячи із наведеного, можна зробити висновок, що твердження відповідача, що загальна сума неоприбуткованих коштів в перевіряємому періоді становить 158 138,60 грн. є необґрунтованими, оскільки готівкові кошти оприбутковані в касовій книзі, яка відповідно до діючого в перевіряємому періоді «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» затвердженого постановою Національного банку України від 15.12.2004р. № 637, із змінами і доповненнями, є документом установленої форми, що застосовується для здійснення первинного обліку готівки в касі. Ткож суд, не бере до уваги доводи відповідача, що готівкові кошти оприбутковуються в КОРО не відповідають положенням ст.2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», згідно якої в книзі обліку розрахункових операцій містяться щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Судом встановлено, що позивач здійснював облік готівкових коштів у повній сумі їх надходжень у книзі обліку розрахункових операцій, про що свідчать записи в КОРО № р/2 на стор. 60 - запис за номером Z-звіту к/1за 18.09.2017р. у графі 5 на суму 20 000,65 грн. Фактично Z-звіту присвоєно номер 350 від 18.09.2017, який складено Товариством після відновлення роботи РРО. У Книзі ОРО на стор. 60 у графі 2 «Номер Z-звіту (номер розрахункової книжки)» відповідальним працівником зазначено номер розрахункової книжки к/1, яка використовувалась позивачем у періоду виходу з ладу РРО, та на підставі якої зроблено запис у книгу ОРО на загальну суму розрахунків до відновлення роботи РРО за 17.09.2017 та 18.09.2017 - 20 000,65 грн. (в т.ч. за 17.09.2017 - 5 765,55 грн.).

Пунктом 6 глави 4 розділу II Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 14.06.2016 № 547, передбачено: «...Використання книги ОРО передбачає у разі виходу з ладу РРО чи відключення електроенергії - здійснення записів за обліком розрахункових квитанцій...»:

в КОРО №р/2 на стор.24 - запис номеру Z-звіту 45 за 23.10.2015 у графі 5 на суму 10 293,00 грн.;

в КОРО № р/2 на стор.12 - запис номеру Z-звіту 217 за 11.11.2016 (який фактично складено 12.11.2016 о 9 год 25 хв після відновлення роботи РРО) у графі 5 на загальну суму 20 917,00 грн., яка включає 5 675,00 грн. виручки за 11.11.2016);

в КОРО №р/9 на стор.60 - запис номеру Z-звіту 1907 за 17.08.2017 (який фактично складено 18.08.2017 о 10 год 23 хв після відновлення роботи РРО) у графі 5 на загальну суму, яка включає 448,00 грн. виручки за 17.08.2017);

в КОРО №р/9 на стор.60 - запис номеру Z-звіту 1908 за 17.08.2017 (який фактично складено 18.08.2017 о 13 год 09 хв після відновлення роботи РРО) у графі 5 на загальну суму 27 312,10 грн., яка включає 8 399,10 грн. виручки за 17.08.2017);

Судом встановлено, що всі суму готівки, отримані за розрахунковими операціями в періоді виходу з ладу РРО позивачем були здійснені записи в КОРО та відповідно оприбутковано у касових книгах.

Щодо факту неоприбуткування готівкових коштів період з 08.06.2016 по 03.10.2016 готівкових коштів в сумі 126071,90 грн. згідно фіскальних звітних чеків з № 2205 по № 2322 в КОРО № р/3 та № р/4 в день їх надходження, то такі кошти облікуються у відповідних касових книгах, які надавались перевіряючим.

Суд не бере також до уваги твердження відповідача, що реєстрацію РРО з фіскальним номером № та КОРО до нього скасовано 01.12.2015, оскільки в книзі вівся облік фіскальних звітів з фіскальним номером № , що не є порушенням, оскільки облік вівся у відповідності «Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій» затвердженого наказом Мінфіну України від 14.06.2016 №547, із неправильним застосуванням фіскального номера.

Окрім того, згідно «Узагальнюючої податкової консультації з питань забезпечення єдиного підходу до застосування штрафних санкцій», затвердженої Наказом Державної податкової служби України, від 22.11.2012 № 1046, фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з Кодексом та іншими законами, у т. ч. у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Таким чином, можна зробити висновок, що за наслідком проведення фактичних перевірок до платника податків не може бути застосована відповідальність, що передбачена будь-якими іншими нормативно-правовими актами, аніж Податковий кодекс України та інші закони України. Оскільки Указ Президента України не являється законом України, то відповідно застосування штрафних санкцій згідно цього указу за наслідком проведення фактичної перевірки податковим законодавством не передбачено.

Враховуючи вищенаведене, відповідачем в порушення вимог Податкового кодексу України застосовано до Позивача штрафні фінансові санкції, що передбачені Указом № 436/95 та протиправно винесено податкове повідомлення-рішення від 16.04.2018 №, яким застосовано до позивача штрафні санкції в розмірі 790693,00грн.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а тому, наявні підстави для його скасування, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приймаючи до уваги те, що адміністративний позов підлягає задоволенню, то судові витрати слід присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 72-77, 139, 242-243, 245-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "БРВ КИЇВ", задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 16.04.2018 №.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БРВ КИЇВ" () судові витрати в сумі 11860,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві ().

Рішення суду відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Смолій