Справа № 161/9410/18
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 рокуЛьвів№ 857/2894/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Мікули О.І.,

за участю секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.,

представника відповідача Поповича Ю.І.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року у справі № 161/9410/18 (рішення ухвалено в м.Луцьку, у складі головуючого судді Костюкевича С.Ф., повне рішення суду складено 10.09.2018) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 15.06.2018 звернувся в суд із адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи з 11.11.2017 внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини, яке оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 06.04.2018 №37 та зобов`язати вирішити питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, як інваліду 2 групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності, а саме 11.11.2017, з врахуванням проведених виплат, та факту подання позивачем усіх документів передбачених законодавством, відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 як інваліду 2 групи з 11.11.2017 внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини, яке оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 06.04.2018 року №37. Зобов`язано Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як інваліду 2 групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності, а саме 11.11.2017, з врахуванням проведених виплат, та факту подання позивачем усіх документів передбачених законодавством, відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Міністерство оборони України оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, не надано належної оцінки доказам контролюючого органу та неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Апелянт зазначає, що згідно виписки з акту огляду медико-соціальною комісією до довідки серії 12ААА №245302 позивачу встановлено первинно 3 групу інвалідності. В подальшому відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною комісією серії 12ААА №758515 позивачу 20.11.2017 під час повторного огляду встановлено другу групу інвалідності. Дана група інвалідності отримана позивачем призначена через 2 роки і 9 днів після призначення первинної третьої групи інвалідності.

Вказує, що згідно ч. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, представника відповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 , з 28.05.2014 по 31.08.2014 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, в складі 51 бригади, спецпідрозділ «Колос», що підтверджується довідкою військової частини пп НОМЕР_1 від 20.10.2014 №7257.

28.07.2014 під час штурму гори Саур-Могила Донецької області, внаслідок мінометного обстрілу, ОСОБА_1 отримав вогнепальне сліпе осколкове поранення лівого і правого плеча, передпліччя, поперекової ділянки, лівої сідниці, лівої гомілки, що підтверджується довідкою про обставини травми, виданої ТВО командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 від 17.09.2014 № 4609.

На підставі п. 4 Указу Президента від 14.01.2015 №15/2015 позивач 10.04.2015 був звільнений з лав ЗСУ, що підтверджується витягом з наказу №83 від 10.04.2015.

Витягами із протоколів Центральної військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, каліцтв №3281 від 08.09.2015 та №1900 від 07.07.2017 підтверджується, що наслідки вогнепальних осколкових сліпих поранень у вигляді посттравматичної невропатії та захворювання «Нейроцеркулярна дистонія по змішаному типу зі стійкими помірно вираженими порушеннями, Н-0», отриманні під час виконання військового обов`язку по захисту Батьківщини.

11.11.2015 медико-соціальна експертна комісія встановила ОСОБА_1 3 групу інвалідності і він набув статусу інваліда війни 3 групи, що підтверджується довідкою серії 12 ААА №245302.

Відповідно до чинного законодавства йому була виплачена компенсація, в зв`язку з встановленням інвалідності - 206 700 грн.

14.11.2016 рішенням МСЕК йому було продовжено 3 групу інвалідності на 2 роки до 14.11.2018, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12ААА № 386755.

У зв`язку з погіршенням стану здоров`я в 2017 році позивач проходив лікування, і його достроково направили на МСЕК.

20.11.2017 медико-соціальною експертною комісією встановлено йому 2 групу інвалідності, що підтверджується довідкою серії 12 ААА №758515.

В подальшому ОСОБА_1 звернувся до Міністерства оборони, через ІНФОРМАЦІЯ_1 , з заявою та підтверджуючими документами про виплату йому компенсації, відповідно до чинного законодавства по 2 групі інвалідності, з врахуванням виплаченої суми по 3 групі.

27.04.2018 листом №454 йому відмовлено у призначенні одноразової допомоги, відповідно до витягу з Протоколу засідання комісії Міноборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум від 06.04.2018 №37 у зв`язку зі зміною групи інвалідності, її причини або ступеня працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності. Тобто, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 . МСЕК був призначений на 9 днів пізніше дворічного строку, що є незалежною від нього обставиною, позивач позбавлений додаткової компенсації по 2 групі інвалідності.

Не погоджуючись із даною відмовою та вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011- ХІІ відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011- ХІІ дія даного Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Частиною 1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011- ХІІ визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011- ХІІ встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, за п. 4 - встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Разом з цим, відповідно до ч. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011- ХІІ якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Таким чином, у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2014 року №21-446а14, від 21 квітня 2015 року №21-135а15, від 10 березня 2015 року №21-563а14.

Щодо доводів апелянта з посиланням на п. 4 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що сплив 2-х річний строк з дати встановлення 3-ї групи інвалідності до встановлення вищої групи інвалідності, колегія зазначає наступне.

Пунктом 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Надаючи офіційне тлумачення положень ст. 58 Конституції України Конституційний Суд України в рішенні від 09.02.1999 у справі №1-рп/99 зазначив, що принцип, закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Колегія суддів зазначає, що 01.01.2017 набрав чинності Закон України від 06.12.2016 №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким було доповнено ч. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» абзацом 2, відповідно до якого у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку зі змінами, що відбулися, не здійснюється.

Колегія суддів зауважує, що вказана норма не може розповсюджуватись на спірні правовідносини, а саме зміни групи інвалідності за часовий проміжок з 2014 по 2017 рік, оскільки це фактично означатиме, застосування зворотньої дії закону в часі. Застосування даної норми можливе лише у разі повторного встановлення інвалідності для позивача починаючи з 11.11.2017 і саме з цього моменту слід відраховувати дворічний строк.

Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом в постанові від 20.03.2018 у справі №295/3091/17.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року у справі № 161/9410/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 18.01.2019