Справа № 826/13012/16
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Кузьмишиної О.М. та Файдюка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Роскосметика» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2018 року про закриття провадження у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Роскосметика» до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ТОВ «Роскосметика» звернулося до суду з позовом, у якому просило:

- визнати бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Енергобанк» щодо неперахування грошових коштів у розмірі 41029,74 Євро та 4165,00 доларів США з розрахункового рахунку ТОВ «Роскосметика» в ПАТ «Енергобанк» на його рахунок в ПАТ «Промінвестбанк» протиправною;

- стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб суму в розмірі 41029,74 Євро та 4165,00 доларів США в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на день платежу в якості відшкодування шкоди, завданої ТОВ «Роскосметика» бездіяльністю Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Енергобанк».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2018 року було закрито провадження у справі за вказаним адміністративним позовом.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права. Скаржник вказує на те, що дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а суд першої інстанції невірно застосував практику Верховного Суду у справах № 910/8132/17 та № 910/17448/16.

Відзив на апеляційну скаргу від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не надходив.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, призначеного на 10 січня 2019 року проте, у судове засідання не з'явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ТОВ «Роскосметика» залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2018 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами даної справи не заперечується, що предметом оскарження у справі є визнання протиправною бездіяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та відшкодування шкоди завданої внаслідок невиконання банком платіжних доручень, згідно договору банківського рахунку, укладеного між ТОВ «Роскосметика» і ПАТ «Енергобанк».

Приймаючи рішення про закриття провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що вказаний позивачем спір не є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до ст. 3 КАС України (тут і надалі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Нормами ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Аналогічні вимоги стосовно віднесення справ до юрисдикції адміністративних судів містять п. 1 ч. 1 ст. 4, п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України в редакції, чинній станом на момент прийняття ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2018 року.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів відносяться спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб'єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 36 вказаного Закону з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Протягом 15 днів, але не пізніше строків, установлених Фондом, керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу печаток і штампів бухгалтерської та іншої документації банку. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності Фонду та уповноваженій особі Фонду в межах повноважень, установлених цим Законом та делегованих Фондом, і діють у визначених Фондом/уповноваженою особою Фонду межах та порядку.

Таким чином, із моменту запровадження у банку тимчасової адміністрації Фонд набуває повноважень органів управління та контролю банку з метою реалізації покладених на нього чинним законодавством функцій. При цьому банк зберігає свою правосуб'єктність юридичної особи та відповідного самостійного суб'єкта господарювання до завершення процедури його ліквідації та внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Такий правовий статус Фонду, визначений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», дає підстави для висновку про те, що Фонд як юридична особа публічного права може бути суб'єктом як публічно-правових, так і приватноправових відносин. При цьому у приватноправових відносинах, зокрема під час здійснення функцій органу управління банку, у якому запроваджено тимчасову адміністрацію, чи банку, який ліквідується, Фонд не здійснює функцій суб'єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом.

У позовній заяві відповідач - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ототожнюється позивачем з Уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію ПАТ «Енергобанк» Паламарчуком В.В.

Разом з тим, позивач фактично оскаржує бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Енергобанк» Паламарчука В.В., які на його переконання є перешкодою у користуванні грошовими коштами ТОВ «Роскосметика», що розміщені на відповідному рахунку в ПАТ «Енергобанк».

Водночас, в рамках спірних правовідносин Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Енергобанк» Паламарчук В.В. діє не як суб'єкт владних повноважень, що здійснює владні управлінські функції по відношенню до банку, як підконтрольної установи, а як орган управління банком - його керівник.

Оскільки позивач оскаржує дії Фонду, не як суб'єкта владних повноважень, а як органу управління банком, який здійснює заходи щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та грошових коштів, такий спір не є публічно-правовим.

Стосовно можливості розгляду в порядку адміністративного судочинства позовних вимог про відшкодування шкоди, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 КАС України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналогічні вимоги містить ч. 5 ст. 21 КАС України, в редакції чинній станом на час прийняття оскаржуваної ухвали суду.

З огляду на те, що позовні вимоги ТОВ «Роскосметика» про визнання бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Енергобанк» Паламарчука В.В. стосовно неперерахування грошових коштів у розмірі 41029,74 Євро та 4165,00 доларів США з розрахункового рахунку ТОВ «Роскосметика» в ПАТ «Енергобанк» на його рахунок в ПАТ «Промінвестбанк» не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, колегія суддів вважає, що заявлена позивачем вимога про відшкодування шкоди також не може розглядатись адміністративним судом.

Наполягаючи на необхідності скасування ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2018 року, скаржник зазначає про те, що справи за участю Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду є публічно-правовими і підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства. Позивач стверджує, що судом першої інстанції неправильно застосовано висновки Верховного Суду, які містяться у постановах від 18 квітня 2018 року у справі № 910/8132/17 та від 16 травня 2018 року у справі № 910/17448/16.

Водночас, колегія суддів вважає зазначені доводи скаржника необґрунтованими, оскільки, позиція позивача ґрунтується на неправильному розумінні висновків Верховного Суду зроблених за наслідками розгляду справ № 910/8132/17 та № 910/17448/16 згідно яких в разі оскарження позивачем дій уповноваженої особи Фонду не як суб'єкта владних повноважень, а як органу управління банком, який здійснює заходи щодо забезпечення активів банку, запобігання втрати майна та грошових коштів, такий спір не є публічно-правовим.

У зв'язку з цим колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність закриття провадження у справі з підстав, визначених п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, в редакції, чинній станом на час прийняття оскаржуваного судового рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в ухвалі від 05 жовтня 2018 року та не можуть бути підставою для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ТОВ «Роскосметика» - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2018 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Роскосметика» - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді О.М. Кузьмишина

В.В. Файдюк