Справа № 638/158/19
Суддя: Штих Т. В.
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/158/19
Провадження № 2-аз/638/1/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Штих Т.В., розглянувши матеріали заяви представника позивача - адвоката ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову у справі за позовом представника позивача - адвоката ОСОБА_1, поданого в інтересах громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_3, до Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області, третя особа: адміністрація Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій та скасування рішення про примусове повернення, -

встановив:

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває адміністративна справа за позовом представника позивача - адвоката ОСОБА_1, поданого в інтересах громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_3, до Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області, третя особа: адміністрація Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій та скасування рішення про примусове повернення.

Провадження по справі відкрито.

Представник позивача адвокат ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд забезпечити позов зупиненням дії оскаржуваного рішення начальника відділу організації запобігання нелегальної міграці, реадмісії та видворення Управління у справах іноземців та ОБГ ГУДМС України в Харківській області Семіного І.О. від 12.06.2018, згідно до якого вирішено - заборонити в'їзд громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_3 на територію України терміном на 3 роки.

В обґрунтування заяви посилається на те, що ознаки неправомірності оскаржуваного рішення є очевидними, оскільки про винесення оскаржуваного рішення позивача не повідомлялось, він не мав можливості його оскаржити, і не знав про його існування, у зв'язку зщ тим, що на той час вже знаходився за межами України, оскільки він самостійно прийшов до Основ'янського районного відділу ДМС з метою повідомити про вчинене ним правопорушення та як результат понести адміністративну відповідальність, а отже він не ухилявся від виїзду за межі території держави, та після сплати адміністративного штрафу, 14.05.2018 добровільно покинув території України, що підтверджується додатками до позову. Отже, вважає, що даним рішенням порушено права його довірителя, відновлення ких потребує значних зусиль та часу.

Відповідно до ч.1 ст.154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про розгляд даної заяви без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи заяву, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною першою статті 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що для вжиття заходів забезпечення позову необхідні поважні підстави та обґрунтування таких підстав належними доказами.

Отже, обов'язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та охоронюваним законом інтересам позивача, захист яких стане неможливим без вжиття таких заходів, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

При цьому, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, у зв'язку із чим, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Суд зазначає, що вирішенню питання щодо необхідності забезпечення позову передує аналіз ймовірності заподіяння шкоди правам та інтересам особи, що заявляє таке клопотання, відновлення яких в майбутньому потребуватиме докладання значних зусиль. Тобто, адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається за його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

З поданої заяви про забезпечення позову не вбачається конкретного змісту порушених прав та інтересів заявника, в заяві не зазначено, в чому саме полягає очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, не наведено конкретних обставин, які б підтверджували, що захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль, а також не надано відповідних доказів.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування заходів забезпечення позову шляхом зупиненням дії рішення начальника відділу організації запобігання нелегальної міграці, реадмісії та видворення Управління у справах іноземців та ОБГ ГУДМС України в Харківській області Семіного І.О. від 12.06.2018, згідно до якого вирішено - заборонити в'їзд громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_3 на територію України терміном на 3 роки, оскільки наведені в заяві представника позивача доводи ґрунтуються на припущеннях та переконаннях заявника, а доказів на підтвердження настання негативних наслідків заявник не надав.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154 КАС України, -

ухвалив:

Заяву представника позивача - адвоката ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Дзержинського районного суду м. Харкова в п'ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, протягом 15 днів з дня вручення їй копії ухвали суду.

Суддя: Т.В. Штих.