Справа № 182/2345/18
Суддя: Кобеляцька-Шаховал І. О.
Дата ухвалення: 2019-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/2345/18
Провадження № 2-а/0182/15/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.01.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до поліцейського СРПП № 1 Нікопольського ВП старшого сержанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до відповідача з позовом про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову посилався на те, що 26.02.2018 року відносно нього інспектором сектору реагування патрульної поліції старшим сержантом поліції ОСОБА_2 складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 277090, в якій вказано, що він, ОСОБА_3, 26.02.2018 року, о 17.50 годині, у м.Нікополь по вул.Добролюбова керував автобусом ПАЗ 4234, д.н.з. НОМЕР_1, надаючи послуги з перевезень пасажирів, не ввімкнув фари ближнього світла у темну пору доби, чим порушив п.19.1 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122. 26.02.2018 року інспектором було винесено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень. Вказану постанову вважає такою, що винесена всупереч вимогам Кодексу України про адміністративні правопорушення, і вона підлягає скасуванню. Під час складання постанови він повідомив інспектора, що не згодний з постановою та буде оскаржувати її в суді. На місці зупинки він також пояснював інспектору, що працює водієм у штаті ТОВ «ВКП «Мотодор», яке є перевізником у м.Нікополі, та сам особисто в сфері надання послуг з перевезення пасажирів зайнятий ніколи не був. Перевезення пасажирів автобусом перевізника він здійснює на підставі усіх необхідних та належних документів, зокрема, згідно паспорту маршруту, який було пред'явлено інспектору. Згідно зі ст.14 ЗУ від 30 червня 1993 року N 3353-ХІІ "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до ЗУ "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Відповідно до п.п.19.1. Правил дорожнього руху, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості, незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: а) на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла; б) на мопедах (велосипедах) і гужових возах (санях) - фари або ліхтарі; в) на причепах та транспортних засобах, що буксируються, - габаритні ліхтарі. В свою чергу вітчизняним законодавством термін «темна пора доби» визначається як: згідно п.1.10 Постанови КМ від 10.10.2001р. №1306 "Про Правила дорожнього руху" - «Темна пора доби - частина доби від закінчення вечірніх (30 хв. після заходу сонця) до початку ранкових сутінків (30 хв. до сходу сонця).» Згідно розділу II Наказу від 13.02.2014 року № 149 "Про затвердження Правил з охорони праці під час експлуатації великовантажних автомобілів та інших технологічних транспортних засобів під час розробки рудних і нерудних копалин відкритим способом" - «Темна пора доби - частина доби від заходу сонця до сходу сонця відповідно до Правил дорожнього руху.» Згідно Наказу від 19.01.2015 року № 20 "Про затвердження Правил охорони праці під час експлуатації хвостових і шламових господарств гірничорудних і нерудних підприємств", «Темна пора доби - частина доби від заходу сонця до сходу сонця, відповідно до Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306.» Таким чином, вбачається, що початок «темної пори доби» нерозривно пов'язаний з початком вечірніх сутінок та заходом сонця. Як вбачається зі складеної інспектором постанови, часом складання оскаржуваної постанови є 17 година 50 хвилин 26 лютого 2018 року в м.Нікополь. В той же час, як вбачається з фотокопії метеорологічного сайту, згідно територіальної відмітки «Нікополь» 26 лютого 2018 року повний захід сонця відбувся о 19.12 год. Тобто, фактично постанова була винесена у денну пору доби, коли увімкнення ближнього світла фар не вимагається. Додатково слід зазначити, що, зокрема, як вбачається з самої постанови, серії НК 277090 від 26 лютого 2018 року, жодних пояснень свідків та доказів здійснення фото чи відеофіксації, які б підтвердили порушення позивачем ПДР України, крім викладених інспектором обставин, в постанові не міститься. Окрім того, із зазначеною постановою не згоден та вважає її незаконною ще й через те, що під час винесення постанови не дотримано вимоги статей 245, 276, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи. Також при розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечуються систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Відповідно до ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність. Але, як вбачається з матеріалів, наявних у позивача, відповідачем ці обставини не враховувались. Дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, досліджені не були,

постанову винесено без урахувань вимог ст.ст.34-35 КУпАП та не були

виконані вимоги ст.280 КУпАП. Також вважає, що інспектор грубо порушив процесуальний порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки, відповідно до ст.279 КУпАП України, він не оголосив, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, не

роз'яснив його права і обовязки, не заслухав осіб, які беруть участь у

розгляді справи, не дослідив докази і не надав йому можливості заявити

жодних клопотань. Він - водій із значним стажем керування, тому суворо

дотримується вимог правил дорожнього руху, про що свідчить відсутність

застосування до нього адміністративних стягнень за порушення ПДР. Все це є суттєвим порушенням норм КУпАП, оскільки відповідачем не надано належних доказів вчинення ним адміністративного правопорушення. Однак, ці права порушено працівником патрульної поліції, який фактично відразу ж після зупинки автобусу виніс постанову про адміністративне правопорушення та наклав на нього адміністративнестягнення. Внаслідок порушення вищезазначених норм чинного законодавства були грубо порушенні конституційні права, норми КУпАП, у зв'язку з чим постанову не можна вважати законною. Відповідачем, в порушення приписів ст.72 КАС України, жодних доказів, перелік яких визначений статтею 251 КУпАП, і які б спростовували його твердження, до матеріалів про адміністративне правопорушення не надано. Відповідачем не зазначено безспірних та переконливих доказів вчинення ним порушення ч.2 ст.122 КУпАП та правомірності винесення постанови серії НК № 277090 від 26.02.2018 року в справі про адміністративне правопорушення. Крім зазначеного, всі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень свідчать на користь особи - позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу, відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги свого довірителя підтримав в повному обсязі і просив суд їх задовольнити. Суду додатково пояснив, що, як вбачається з наведеного в позові та з фактичних обставин, у постанові зазначено, що його довірителем водієм надаються послуги з перевезення пасажирів. Але водій і, зокрема, його довіритель є найманим працівником і послуг по перевезенню пасажирів надавати не може і ніколи їх не надавав. Крім того, факт не ввімкнення фар його довірителем відповідачем не доведений, доказів на підтвердження цього факту (показання свідків, фото-відео фіксація) відповідачем суду не надано. Крім того, як вбачається з фотокопії метеорологічного сайту, згідно територіальної відмітки «Нікополь» 26 лютого 2018 року повний захід сонця відбувся о 19.12 год. Тобто, ще не була темна пора доби і фари взагалі не повинні були включатись водіями. Тому вважає постанову незаконною, складеною з порушеннями і не підтверджену жодним доказом.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. Суду пояснив, що в лютому місяці 19.20 год. взагалі глибока ніч. Крім того, водій був згоден з постановою, складеною на нього і оскарженою ним пізніше в суді. Він не знає, що вплинуло на водія, що він звернувся до суду. Перед тим, як скласти постанову про правопорушення, вони показали водію на своєму автомобільному ведіореєстраторі факт порушення ним ПДР. На даний відеореєстратор сертифікат не потрібен. Докази правопорушення, скоєного позивачем видалив з відеореєтратора протягом 2-3 місяців. Бо не знав, що позивач звернувся до суду. Під час складання постанови позивачем жодних зауважень чи заперечень не надавалось. Про це свідчить його підпис в постанові, поруч з яким ніяких записів, зроблених позивачем, немає. Тому просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Згідно з ч.2 ст.122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз"їзду безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих

приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового

завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача.

Згідно з ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними доказами можуть бути також пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", українські суди при вирішенні справ

застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України", суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте, таке доведення може випливати зі співіснувавання достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі "Алене де Рібермон проти Франції" Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 жовтня 2016 року по справі N2816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі й обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року по справі «Руїз Торіха проти Іспанії», згідно з установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь в процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто

протягом розумного строку.

Як встановлено в судовому засіданні, 26.02.2018 року відносно позивача ОСОБА_3 інспектором сектору реагування патрульної поліції старшим сержантом поліції ОСОБА_2 складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 277090, в якій вказано, що ОСОБА_3 26.02.2018 року, о 17.50 годині, у м.Нікополь по вул.Добролюбова керував автобусом ПАЗ 4234, д.н.з. НОМЕР_1, надаючи послуги з перевезень пасажирів, не ввімкнув фари ближнього світла у темну пору доби, чим порушив п.19.1 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122. 26.02.2018 року інспектором було винесено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень (а.с.36).

Однак, жодними доказами вина позивача відповідачем по справі не доведена, докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення до постанови не надані. Посилання відповідача на ту обставину, що позивач по справі був згодний з постановою, яка на нього була складена, судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення позивачем не було зазначено його згоду зі складеною на нього постановою та правопорушенням, яке йому ставиться у вину. Більш того, в самій постанові не передбачено графи, де б правопорушник міг зазначити свою згоду чи не згоду з правопорушенням, яке йому ставиться у вину. Натомість, в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, є графа «до постанови долучаються», в якій відповідачем по справі нічого не зазначено на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно з п.10 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за № 1408/27853, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 „Про практику застосування «судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Як вбачається з фотокопії метеорологічного сайту, згідно територіальної відмітки «Нікополь» 26 лютого 2018 року повний захід сонця відбувся о 19.12 год. (а.с.6), а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, складена на позивача о 17.50 год.

За таких обставин суд не вбачає в діях позивача ознак правопорушення, за яке 26.02.2018 року, о 17 год. 50 хв. на нього було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 277090, поліцейським СРПП № 1 Нікопольського ВП старшим сержантом поліції ОСОБА_2, і вважає за необхідне скасувати вищевказану постанову як незаконну.

Керуючись ст.6-15, 72-77, 79-80, 241-246, 295, п.10,15.5 Перехідних положень КАСУ, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 задовольнити в повному обсязі.

Визнати дії інспектора сектору реагування патрульної поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_2 щодо складання

постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про

адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 277090 від 26.02.2018 року, про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в 425 грн. за порушення ст.122 ч.2 КУпАП - незаконними.

Скасувати постанову інспектора сектору реагування патрульної поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_2 про

накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 277090 від 26.02.2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ст.122 ч.2 КУпАП.

Провадження по справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного адміністративного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_4