Справа № 160/7871/18
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року Справа № 160/7871/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

17.10.2018р. (згідно штемпеля поштового зв'язку) ОСОБА_2 звернулася з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачеві в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 01 лютого 2018 року у зв'язку з підвищенням заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді згідно довідки ТУ ДСА України в Дніпропетровській області про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці за № Б-с-898, 898/1, 898/2, 898/3, 898/4, 898/5, 898/6 від 17.08.2018р.;

- зобов'язати відповідача (структурний підрозділ Нікопольський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачеві, починаючи з 01.02.2018р. із розрахунку на підставі довідок ТУ ДСА України в Дніпропетровській області про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці за №Б-с-898, 898/1, 898/2, 898/3, 898/4, 898/5, 898/6 від 17.08.2018р., з урахуванням різниці, яка вже була виплачена у цей період.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 15.08.2015р. вона отримує щомісячне грошове утримання судді у відставці. Отримавши в кінці серпня 2018 року довідки ТУДСА України в Дніпропетровській області №Б-с-898, 898/1, 898/2, 898/3, 898/4, 898/5, 898/6 від 17.08.2018р. про заробітну плату судді на відповідній посаді з 01.01.2018р., позивач 06.09.2018р. звернулася із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та надала вищезазначені довідки до Нікопольського відділу обслуговування громадян (сервісний центр), де її було повідомлено, що даний перерахунок буде проведено з 01.08.2018р. Позивач не погодилася з датою з якої буде проведено перерахунок її щомісячного довічного грошового утримання та подала заяву про здійснення перерахунку з 01.02.2018р. Проте, листом №З 15441-18 від 02.10.2018р. пенсійний орган повідомив позивача, що, оскільки Закон №2415 набрав чинності з 22.07.2018р. перерахунок її щомісячного довічного грошового утримання проведено з 01.08.2018р. згідно до ст.58 Конституції України. Позивач вважає таку відмову відповідача незаконною, оскільки вона порушує соціальну гарантію незалежності судді, звужує зміст та обсяг визначених Конституцією України гарантій незалежності судді. В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на рішення Європейського Суду з прав людини, Конституційного Суду України, судові рішення, які були винесені судами за позовами позивача, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, Європейську Хартію.

Ухвалою суду від 19.11.2018р. було відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та, зокрема, зобов'язано відповідача надати відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.2).

На виконання вимог вищевказаної ухвали суду, 11.12.2018р. від відповідача засобами поштового зв'язку на адресу суду надійшов письмовий відзив на позов, у якому останній просив відмовити позивачеві у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача проведено з 01.08.2018р., оскільки Закон України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав від 15.05.2018р. №2415 набрав чинності з 22.07.2018р., а тому, враховуючи положення ч.1 ст.58 Конституції України, у управління були відсутні законні підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача з 01.02.2018р. Окрім того, відповідач посилається на те, що завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності, а перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства. В обґрунтування зазначеної правової позиції відповідач посилається на висновки, викладені в постанові Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2017р. у справі №182/7301/16-а та ухвалах Вищого адміністративного суду України від 25.11.2016р. у справі №К/800/29243/16 та від 21.10.2010р. у справі №П-278/10 (а.с.52-53).

У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наявних в матеріалах справи документів судом встановлені наступні обставини у справі.

Постановою Верховної Ради України від 16 липня 2015 року за № 634-VIII ОСОБА_2 було звільнено з посади судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у відставку відповідно до пункту 9 частини п'ятої статті 126 Конституції України, у зв'язку з чим, наказом в.о. голови Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.08.2015р. № 108-о її було відраховано зі штату суду з 14.08.2015р. відповідно до п.9 ч.5 ст.126 Конституції України, п.4 ч.1 ст.ст. 24,109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Стаж роботи ОСОБА_2 на посаді судді склав 39 років 4 місяці 12 днів, що підтверджується копіями судових рішень, наявними в матеріалах справи (а.с.22-26,29-35).

З 15.08.2015р. ОСОБА_2 отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, що підтверджується матеріалами справи (а.с.59-60).

06.09.2018р. позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії по заробітній платі, до якої надала, зокрема, довідки ТУДСА України в Дніпропетровській області №Б-с-898, 898/1, 898/2, 898/3, 898/4, 898/5, 898/6 від 17.08.2018р. про заробітну плату судді на відповідній посаді з 01.01.2018р. по 01.08.2018р. (на кожне перше число місяця), за якими суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 33478,00 грн., що підтверджується копіями відповідних заяви та довідок, наявними у справі (а.с.11-18,60).

25.09.2018р. позивач звернулася до пенсійного органу із заявою, в якій просила відповідний перерахунок здійснити з 01.02.2018р. на підставі Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №3-1 від 25.01.2008р., що підтверджується змістом копії такої заяви (а.с.58).

Листом №З 15441-18 від 02.10.2018р. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача, що, оскільки Закон України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав від 15.05.2018р. №2415 набрав чинності з 22.07.2018р., перерахунок її щомісячного довічного грошового утримання проведено з 01.08.2018р. згідно до ст.58 Конституції України, що підтверджується копіями відповідного листа (а.с.9-10,56-57).

Позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачеві у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 01 лютого 2018 року у зв'язку з підвищенням заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді згідно довідки ТУ ДСА України в Дніпропетровській області про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці за № Б-с-898, 898/1, 898/2, 898/3, 898/4, 898/5, 898/6 від 17.08.2018р. та зобов'язати відповідача здійснити відповідний перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачеві, починаючи з 01.02.2018р. із розрахунку на підставі довідок ТУ ДСА України в Дніпропетровській області про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці за №Б-с-898, 898/1, 898/2, 898/3, 898/4, 898/5, 898/6 від 17.08.2018р., з урахуванням різниці, яка вже була виплачена у цей період посилаючись на те, що такі дії відповідача щодо відмови у проведенні відповідного перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці порушують соціальну гарантію незалежності судді, звужують зміст та обсяг визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, виходячи з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VІІІ від 07.07.2010р. (в редакції чинній на момент призначення позивачеві щомісячного довічного грошового утримання) (далі - Закон №2453) було передбачено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу", або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Частиною 4 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016р. (далі - Закон №1402), встановлено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

При цьому, п.1, п.3, п.4 Розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №3-1 від 25.01.2008р. (у редакції чинній на момент виникнення права у позивача на перерахунок) (далі - Порядок №3-1) передбачено, що заява про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та довідка про розмір суддівської винагороди подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання.

Звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

З 22.07.2018р. набрав чинності Закон України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» №2415-VIII від 15.05.2018р. (далі - Закон №2415), яким, зокрема, внесено зміни до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774 від 06.12.2016р. (далі - Закон №1774) та слова та цифри «1600 гривень» в абз.2 п.3 розділу ІІ замінено словами та цифрами «прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року».

Тобто, вказаним законом застосовано зворотню дію в часі положень абз.2 п.3 розділу ІІ Закону №1774, а саме: з 01.07.2017 року, що відповідає вимогам ч.1 ст.58 Конституції України та рішенню Конституційного Суду України від 09.02.1999р. №1-рп/99.

У зв'язку з чим зазнали зміни положення Закону №1402 та Закону №2453, зокрема, визначено, що розмір посадового окладу судді залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Згідно положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2018 року становить 1762 гривні.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що з 01.01.2018р. посадовий оклад суддів збільшився та розраховувався, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2018р. склав 1762,00 грн., у зв'язку з чим щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці підлягає перерахунку, при цьому, такий перерахунок проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою, тобто з 01.02.2018р.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 17.08.2018р., на виконання положень Закону №2415 та Закону №1774, Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України Дніпропетровської області ОСОБА_2 були видані довідки №Б-с-898, 898/1, 898/2, 898/3, 898/4, 898/5, 898/6 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, за якими суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 33478,00 грн., у тому числі, зокрема, посадовий оклад - 17620,00 грн. (виходячи із 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2018р.) що підтверджується копіями відповідних довідок, наявними у справі (а.с.11-18).

Проаналізувавши вищенаведені норми законодавства та надані суду докази, суд приходить до висновку, що позивач, як суддя у відставці, має право на проведення перерахунку її щомісячного довічного грошового утримання саме з 01.02.2018р. з урахуванням змін внесених до законодавства, що регулює дані спірні відносини, а також і виходячи із положень п.4 Розділу ІІ Порядку №3-1, а тому, дії відповідача щодо відмови позивачеві у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 01 лютого 2018 року у зв'язку з підвищенням заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді згідно вищевказаних довідок є протиправними.

Статтею 130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Також, додатково слід зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював правові позиції щодо гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення, зокрема, відповідно до п. 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 р. №8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. В цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/20П вказав на неможливість звуження змісту та об'єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № З-рп/2013 зазначено, що конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку із досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

Конституційний Суд України в Рішенні від 08.06.2016 № 4-рп/2016 визначив, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів.

Згідно з п.3 рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016, щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Зазначене, також, відповідає положенням Європейської хартії про Закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку судців і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про правомірність дій щодо відмови позивачеві в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 01 лютого 2018 року у зв'язку з підвищенням заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді згідно довідки ТУ ДСА України в Дніпропетровській області про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці за № Б-с-898, 898/1, 898/2, 898/3, 898/4, 898/5, 898/6 від 17.08.2018р., з урахуванням норм вищенаведеного законодавства, обставин справи, встановлених судом та з урахуванням правової позиції Конституційного Суду України, яка наведена вище та не спростована відповідачем жодними доказами.

При цьому, судом відхиляються посилання відповідача на те, що, оскільки, Закон №2415 набрав чинності з 22.07.2018р. перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача проведено з 01.08.2018р. згідно до ст.58 Конституції України, оскільки пп.6 п.6 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2415 визначає зворотню дію в часі положень абз.2 п.3 розділу ІІ Закону №1774, за якими настали обставини для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача, а саме: з 01.07.2017 року., що відповідає вимогам ст.58 Конституції України та рішенню Конституційного Суду України від 09.02.1999р. №1-рп/99.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши дії відповідача щодо правомірності відмови позивачеві в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01 лютого 2018 року, у зв'язку з підвищенням заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді згідно довідки ТУ ДСА України в Дніпропетровській області про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці за № Б-с-898, 898/1, 898/2, 898/3, 898/4, 898/5, 898/6 від 17.08.2018р, суд приходить до висновку, що відповідач, відмовивши позивачеві у проведенні такого перерахунку, діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, дії відповідача щодо відмови позивачеві в проведенні вищевказаного перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 01.02.2018р., порушують права та інтереси позивача щодо права на такий перерахунок, які підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправними вищевказаних дій відповідача.

Також підлягають і задоволенню похідні позовні вимоги позивача про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача на підставі довідок ТУ ДСА України в Дніпропетровській області про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці за №Б-с-898, 898/1, 898/2, 898/3, 898/4, 898/5, 898/6 від 17.08.2018р., починаючи з 01.02.2018р. з урахуванням проведених виплат, з урахуванням того, що судом встановлено протиправність дій відповідача щодо відмови у проведенні такого перерахунку пенсії та належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача виходячи із наданих повноважень адміністративного суду, встановлених ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, судом відхиляються доводи відповідача про те, що зобов'язуючи суб'єкта владних повноважень вчинити дії переступає компетенцію адміністративного суду, виходить за межі завдання адміністративного судочинства, оскільки зазначені твердження спростовуються приписами ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, за приписами ст.245 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову про визнання дій (бездіяльності) суб'єкта владних повноважень протиправними, у якості похідної вимоги, суд може прийняти постанову про зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Окрім того, і за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" констатував: " 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

Таким чином, з урахуванням наведеної правової позиції, суд приходить до висновку, що задоволення позовних вимог позивача про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача на підставі довідок ТУ ДСА України в Дніпропетровській області про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці за №Б-с-898, 898/1, 898/2, 898/3, 898/4, 898/5, 898/6 від 17.08.2018р. з урахуванням проведених виплат, починаючи з 01.02.2018р. є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд не вбачає підстав для їх розподілу у порядку, встановленому ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували понесення ним будь-яких судових витрат, пов'язаних із розглядом цієї справи з урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору за п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_2 в проведенні перерахунку її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 01.02.2018р. у зв'язку з підвищенням заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді згідно довідок ТУ ДСА України в Дніпропетровській області про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці за № Б-с-898, 898/1, 898/2, 898/3, 898/4, 898/5, 898/6 від 17.08.2018р.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) здійснити ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) перерахунок та виплату її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок ТУ ДСА України в Дніпропетровській області про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці за №Б-с-898, 898/1, 898/2, 898/3, 898/4, 898/5, 898/6 від 17.08.2018р. з урахуванням проведених виплат, починаючи з 01.02.2018р.

Судові витрати по сплаті судового збору не розподіляються згідно до вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва