Справа № 824/839/18-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2019-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/839/18-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (, вул. Оренбурзька, 7-А, м. Чернівці, Чернівецька область, 58022) про зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

03.09.2018 року до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (відповідач) з такими позовними вимогами:

зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за вислугою років у розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення у відповідності до п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" починаючи з 20.12.2016 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 31.12.2008 року наказом начальника УМВС України в Чернівецькій області за №256 о/с він був звільнений з ОВС у запас Збройних Сил за пунктом 64 "б" (через хворобу). При цьому вислуга років для нарахування пенсії становила: календарна - 22 роки 00 місяців 08 днів; в пільговому обчисленні - 30 років 02 місяці 07 днів.

В листопаді 2008 року позивач проходив військово-лікарську комісію УМВС України в Чернівецькій області за розпорядженням начальника УМВС та начальника ВКЗ. Постановою військово-лікарської комісії про придатність до військової служби позивач визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час на фоні захворювання пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

З 01.01.2009 року позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області. Пенсія призначена відповідно до ст. ст. 12, 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з розрахунку 80% грошового забезпечення.

Позивач зазначив, що 02.07.2015 року було прийнято Закон України №580-VIII "Про національну поліцію", який згідно п. 1 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" набирає чинності через три місяці з дня наступного за днем його опублікування. Даний Закон був опублікований 06.08.2015 року в газеті "Голос України" (№141-142), тому датою набрання чинності та одночасно датою втрати чинності Законом України "Про міліцію" є 07.11.2015 року. Згідно пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. 15.07.2015 року винесено Закон України № 614-VIII "Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення", який набрав чинності з 01.01.2016 року. Як зазначено в ст. 102 даного Закону, пенсійне забезпечення поліцейських здійснюється в порядку та на умовах, визначених Законом України № 2262-ХІІ. 29.12.2015 року набрав чинності Закон України №900-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей".

На думку позивача, відбулися зміни, які є підставою для перерахунку пенсії та зобов'язують органи, на які покладено проведення перерахунку, в даному випадку ГУ ПФУ в Чернівецькій області, здійснити його згідно чинного законодавства з 01.01.2016 року.

При цьому позивач вважає, що у нього з цієї ж дати виникло законне право на включення до перерахунку пенсії 5%, внаслідок отриманого захворювання, пов'язаного з проходженням служби в міліції.

Головне Управління Пенсійного фонду України 04.12.2017 року винесло розпорядження про перерахунок пенсії з 20.12.2016 року з розрахунку 80% грошового забезпечення.

16.08.2018 року позивач звернувся з письмовою заявою до ГУ ПФУ в Чернівецькій області, в якій просив здійснити йому перерахунок пенсії з розрахунку 85% відповідних сум грошового забезпечення. До даної заяви долучив копію свідоцтва про хворобу та копію витягу з наказу про звільнення.

Листом від 22.08.2018 року № 696/Г-11 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії у звязку з відсутністю підстав для включення до перерахунку 5% відповідних сум грошового забезпечення, так як рахує, що згідно діючого законодавства, таке право мають лише особи, які проходили службу в "поліції".

Як свідчить аналіз норм чинного законодавства, право на призначення пенсії у розмірі 55% відповідних сум грошового забезпечення має особа, яка прослужила 20 календарних років та звільнена за станом здоров'я відповідно до Закону України "Про Національну поліцію".

У той же час, відмовляючи у перерахунку пенсії, відповідач зазначив, що оскільки позивач звільнений через хворобу у запас, а не звільнений у відставку через хворобу, він немає права на вказану доплату в розмірі 5%. Хоча законом чітко передбачені підстави звільнення поліцейських і такого визначення як звільнення у відставку за станом здоров'я Закон не містить.

Позивач звертає увагу суду, що Законом передбачено звільнення за станом здоров'я, тому позиція пенсійного органу щодо незастосування вказаної норми до позивача є хибним тлумаченням норм чинного законодавства.

Крім того, після набрання чинності Законом України "Про національну поліцію" підзаконних нормативно-правових актів, які б регулювали порядок проходження служби в Національній поліції України, порядок проведення лікарської та військово-лікарської експертиз, повноваження відповідних комісій, вимоги до прийнятих ними документів, прийнято не було.

На думку позивача, юридично визначальним у даних правовідносинах є також факт захворювання, яке спричинило подальшу непридатність позивача до проходження служби, що було установлено у прямо передбачений спосіб, відповідно до діючого підзаконного нормативного акту - Порядку №85, та зафіксовано у відповідному документі - свідоцтві про хворобу №428 від 24.11.2008 року, хоча формулювання "непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час" і містить розбіжність із формулюванням, викладеним у п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" - "непридатність до служби в поліції". Однак, наявність такої розбіжності жодним чином не спростовує самого факту непридатності позивача до подальшої служби через хворобу.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, подав до суду відзив проти позову в якому зазначив, що згідно пенсійної справи ОСОБА_1 встановлено, що Головним управлінням позивачу в січні 2009 року йому було призначено пенсію за вислугу років по лінії Міністерства внутрішніх справ України відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII.

Наказом Управління МВС України в Чернівецькій області від 26.12.2008 року №256 о/с згідно з пунктом 64 "б" (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено у запас - ОСОБА_1.

Відповідач зазначає, що на час звільнення його зі службі особами в органах внутрішніх справ в грудні 2008 року порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки визначався "Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ", затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 року за №114.

Враховуючи те, що позивача звільнено зі служби на підставі п. "б" ст. 64 Положення № 114, тобто "через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії" саме в запас (з постановкою на військовий облік), позивач вважає що Головне управління правомірно призначило позивачу пенсію за вислугу років на підставі п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону № 2262 в розмірі 50 процентів відповідної суми грошового забезпечення.

Також відповідач звертає увагу суду, що згідно п. "а" статті 13 Закону № 2262 (у редакції, чинній з 07.11.2015), передбачено, що пенсії за вислугу років особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються у розмірі: за вислугу 20 років - 50%, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - 55% відповідних сум грошового забезпечення, за кожний рік вислуги понад 20 років - 3% відповідних сум грошового забезпечення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію України" поліцейський звільняється зі служби в поліції: через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Отже, при призначенні пенсії за вислугу років поліцейським у розмірі 55% за 20 років вислуги, військово-лікарські документи мають містити в собі інформацію про непридатність до служби в поліції, як це передбачено пунктом 2 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Крім того, у свідоцтві про хворобу від 24.11.2008 року №428 військово-лікарської комісії УМВС України в Чернівецькій області, що знаходиться в матеріалах пенсійної справи, наявна інформація про непридатність до військової служби, інформація про непридатність до служби в поліції відсутня.

Враховуючи вищенаведені факти, відповідач вважає, що в діях органу Пенсійного Фонду не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача, Головним управлінням призначено пенсію позивачу згідно вимог законодавства, що діяли на час вчинення відповідних дій. Розмір пенсії який отримує позивач станом на час розгляду даної судової справи не дає підстав для його перерахунку згідно позовних вимог.

Позивач ознайомившись з відзивом проти позову, подав до суду відповідь на відзив в якому зазначив, що 02.07.2015 року було прийнято Закон України №580-VIII "Про національну поліцію". Згідно п. 15 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

15.07.2015 року винесено Закон України № 614-VIII "Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення". Як зазначено в ст. 102 даного Закону, пенсійне забезпечення поліцейських здійснюється в порядку та на умовах, визначених Законом України № 2262-ХІІ.

Виходячи з цього, пенсійне забезпечення "поліцейських" та "міліціонерів" врегульовується діями одного і того ж Закону №2262. Стаття 13 цього Закону, як в редакції на день звільнення позивача так і в редакції на момент виникнення підстав для перерахунку пенсії, визначає ідентичні умови для нарахування офіцерському складу ОВС 55% грошового забезпечення при наявності 20 років вислуги, які звільняються "за станом здоров'я". Але в цій статті редакції 2016 року є посилання на п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" - "звільненим зі служби в поліції". Тому беручи до уваги зміст п. 15 Прикінцевих положень даного Закону, для колишніх працівників міліції повинні зберігатися всі пільги і гарантії передбачені для "поліцейських". По цьому ж принципу колишнім працівникам міліції з 01.01.2016 року було проведено перерахунок пенсії з прирівнянням посад та грошового забезпечення до "поліцейських", яка вже виплачується з січня 2018 року. Відповідач в свою чергу безпідставно не врахував при цьому перерахунку 5% до загального грошового забезпечення позивача (80%).

Ухвалою суду від 06.09.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 09.10.2018 року.

В судовому засіданні призначеному на 09.10.2018 року оголошено перерву до 23.10.2018 року у зв`язку з витребуванням у відповідача пенсійної справи позивача.

В судовому засідання призначеному на 23.10.2018 року, за клопотанням представників сторін, суд перейшов до подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження без участі сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов до висновку, про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 виданий 13.08.1997 року Сокорянським РВ УМВС України в Чернівецькій області (а.с. 8-12).

Відповідно до Посвідчення УМВС України в Чернівецькій області №082414 від 20.01.2009 року, позивач є ветераном органів внутрішніх справ (а.с. 11).

Наказом начальника УМВС України в Чернівецькій області від 26.12.2008 року №256о/с звільнено в запас із органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за п. 64 "Б" (через хворобу) - підполковника міліції ОСОБА_1. Вислуга в ОВС на день звільнення для нарахування пенсії становила: календарна - 22 роки 00 місяців 08 днів; в пільговому обчисленні - 30 років 02 місяці 07 днів (а.с. 13).

Відповідно до Свідоцтва про хворобу №428 від 24.11.2008 року виданого Військово-лікарською комісією УМВС України в Чернівецькій області, позивач непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час (а.с. 14).

20.01.2009 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із Заявою про призначення пенсії за вислугу років (а.с. 58).

Відповідно до Протоколу за пенсійною справою №-МВС, від 03.02.2009 року позивачу була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (30 років вислуги) у розмірі 80% від суми грошового забезпечення (а.с. 57).

Відповідно до Перерахунку пенсії за пенсійною справою №-МВС, 04.12.2017 року пенсія за вислугу років позивачу перерахована із сум грошового забезпечення всього - 7001,05 грн, в тому числі: посадовий оклад - 2500,00 грн; оклад за військовим званням - 2200,00 грн; процентна надбавка за вислугу років (45%) - 2115,00 грн, премія 2,73% - 186,05 грн. Основний розмір пенсії: 80% грошового забезпечення у розмірі: 5600,84 грн (а.с. 21).

Головним управлінням Пенсійного фонду України направлено на адресу позивача повідомлення в якому зазначено, що 01.01.2009 року йому призначено пенсію за вислугу років в розмірі 2418,60 грн на місяць по 30.06.2012 року, в тому числі надбавку на утримання як непрацюючому пенсіонерові. Позивачу необхідно щорічно, в січні надсилати до головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області документи про те, що він не працює і неповнолітня дитина знаходиться на його утриманні. Про працевлаштування позивачу необхідно повідомляти негайно (а.с. 15).

16.08.2018 року позивач звернувся до Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про перерахунок пенсії в якій просив здійснити йому перерахунок пенсії за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби" з 01.01.2016 року у розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення (а.с. 18).

Розглянувши звернення позивача, відповідач Листом №696/Г-11 від 22.08.2018 року повідомив позивача про те, що підстав для обчислення основного розміру пенсії у більшому відсотку немає (а.с. 20).

Відповідно до Перерахунку пенсії за пенсійною справою №-МВС від 10.04.2018 року, позивачу з 20.12.2016 року перерахована пенсія за вислугу років із сум грошового забезпечення всього - 6954,71 грн, в тому числі: посадовий оклад - 2500,00 грн; оклад за військовим званням - 2200,00 грн; процентна надбавка за вислугу років (45%) - 2115,00 грн, премія 2,05% - 139,71 грн. Основний розмір пенсії: 70% грошового забезпечення у розмірі: 4868,30 грн (а.с. 62).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у включенні до перерахунку 5% відповідних сум грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за вислугою років у розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення у відповідності до п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" починаючи з 20.12.2016 року.

До вказаних спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Преамбулою Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 pоку №2262-XII (Закон №2262-XII) визначено, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України. Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв'язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Як передбачено пунктом "а" частини першої статті 13 Закону №2262-XII (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу), пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Отже, пунктом "а" частини першої статті 13 Закону №2262-XII (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) право на призначення пенсії за вислугу 20 років у розмірі 55 процентів було надано виключно особам, звільненим саме у відставку за віком або за станом здоров'я.

Згідно із підпунктом "б" пункту 64 Положення №114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії.

При цьому, суд звертає увагу, що аналіз пунктів 62 - 65 Положення №114 дає підстави дійти висновку про те, що звільнення зі служби проводиться в запас (з постановкою на військовий облік) або у відставку (із зняттям з військового обліку).

Отже, оскільки позивача було звільнено з органів внутрішніх справ не у відставку (із зняттям з військового обліку), а саме в запас (з постановкою на військовий облік) відповідно до підпункту "б" пункту 64 Положення №114, тому пенсія за вислугу років йому правомірно була призначена у розмірі, виходячи із 50 процентів грошового забезпечення за вислугу 20 років та 3 процентів за кожний рік вислуги понад 20 років (всього - 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення).

Як вбачається із тексту позовної заяви, позивач не оспорює правомірність призначення йому пенсії за вислугу років, виходячи із 50 процентів грошового забезпечення за вислугу років, та загального її розміру.

Спір між сторонами виник щодо перерахунку пенсії та правова позиція позивача полягає у тому, що він набув право на перерахунок пенсії, виходячи із 55 процентів грошового забезпечення за вислугу 20 років, з 01.01.2016 у зв`язку із внесенням до статті 13 Закону №2262-ХІІ змін Законом України "Про Національну поліцію" №580-VIII від від 02.07.2015 року (далі - Закон №580-VIII), прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей" №900-VIII від 23.12.2015 року (далі - Закон №900-VIII, відповідно до частин першої, третьої статті 51 Закону №2262-ХІІ.

Суд не може погодитися із зазначеними доводами позивача, з огляду на таке.

07.11.2015 набрав чинності Закон №580-VIII, пунктом 6 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого були внесені зміни до частини першої статті 13 Закону №2262-ХІІ (а саме, пункт "а" після слів "за станом здоров'я" доповнено словами "особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію").

Тобто, пункт "а" частини першої статті 13 Закону №2262-ХІІ (з урахуванням змін, внесених Законом №580-VIII) став у такій редакції: "Пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення".

Отже, законодавець урегулював окремі питання пенсійного забезпечення саме поліцейських, надавши особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону №580-VIII, право на призначення пенсії за вислугу 20 років у розмірі 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Згідно із пунктами 2, 3 частини першої статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Аналіз вказаних нормативно-правих актів дає підстави дійти висновку про те, що оскільки позивач ніколи не проходив службу на відповідних посадах в поліції та звільнився зі служби саме з органів внутрішніх справ, а не зі служби в поліції, на підставі Положення №114, а не Закону №580-VIII, та пенсія йому була призначена відповідно до пункту "а" частини першої статті 13 Закону №2262-ХІІ у редакції до внесення до неї змін Законом №580-VIII, тому внесені Законом №580-VIII зміни до пункту "а" частини першої статті 13 Закону №2262-ХІІ (якими звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону №580-VIII особам розмір пенсії за вислугу 20 років призначається у розмірі 55 процентів грошового забезпечення) зворотної дії в часі не мають та на позивача не поширюються.

Суд погоджується із позивачем, що пунктом "а" частини першої статті 13 Закону №2262-ХІІ (у редакції змін, внесених Законом №580-VIII) встановлено більший розмір (55 процентів грошового забезпечення за 20 років вислуги) пенсії за умови звільнення зі служби в поліції на підставі пункту 2 частини першої статті 77 Закону №580-VIII через хворобу, що дасть змогу поліцейським при виході на пенсію отримати пенсію на 5 відсотків більшу, аніж колишньому працівнику міліції, звільненому з органів внутрішніх справ за вислугою років через хворобу.

Проте, суд вважає, що прийняття Закону №580-VIII та подальших змін до нього, як і змін до Закону №2262-ХІІ, не тягне за собою правових наслідків у вигляді перерахунку пенсії із збільшенням її на 5 процентів грошового забезпечення колишнім працівникам міліції, звільненим зі служби через хворобу.

На думку суду, безпідставним є покликання позивача на пункт 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VIII (в редакції Закону №900-VIII), відповідно до якого за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб, оскільки вказана правова норма стосується саме пільг, компенсацій та гарантій та не прирівнює умови проходження служби в міліції колишніми працівниками міліції до служби в поліції (в т.ч. підстави звільнення зі служби для працівників міліції та поліцейських), не є правовою підставою для перерахунку пенсії позивачу із збільшенням її на 5 процентів.

Згідно із частинами першою - третьою статті 51 Закону №2262-ХІІ при настанні обставин, які тягнуть за собою зміну розміру пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та їх сім'ям, перерахунок цих пенсій провадиться відповідно до строків, встановлених частиною четвертою статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій у зв'язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

На думку суду, внесення змін до пункту "а" частини першої статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо пенсійного забезпечення поліцейських Законом №580-VIII, який не має зворотної дії в часі та не поширюються на позивача, також не є в розумінні статті 51 Закону №2262-ХІІ підставою для перерахунку раніше призначеної пенсії позивачу з 80 до 85 процентів грошового забезпечення.

Таким чином, з наведених вище мотивів суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача, виходячи із розміру 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а також про правомірність дій відповідача щодо нездійснення перерахунку пенсії позивача з 80 до 85 процентів грошового забезпечення та відмови у проведенні такого перерахунку у зазначеному розмірі, викладеної у Листі від 22.08.2018 №696/Г-11, а відтак і про відсутність правових підстав для задоволення фактично взаємоповязаних позовних вимог про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача за вислугою років у розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення у відповідності до п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" починаючи з 20.12.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи зазначені вище встановлені обставини справи, норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що відповідач, керуючись нормами чинного на той час законодавства, правильно визначив позивачу пенсію саме в розмірі 80% грошового утримання, а позивач не довів наявності правових підстав для перерахунку його пенсії в розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (, вул. Оренбурзька, 7-А, м. Чернівці, Чернівецька область, 58022) про зобов'язання вчинити дії, - відмовити повністю.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (, вул. Оренбурзька, 7-А, м. Чернівці, Чернівецька область, 58022).

Суддя В.О. Григораш