Справа № 560/3560/18
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2019-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3560/18
РІШЕННЯ

іменем України

18 січня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Гнап Д.Д. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області в особі Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернулася в суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову начальника Управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області Державної служби України з питань безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №068589 від 11.10.2018.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що оскаржена постанова винесена відповідачем з порушенням вимог законодавства України. Вважає, що ОСОБА_1 не є автомобільним перевізником у розумінні статті 29 Закону України "Про автомобільний транспорт" та не є суб'єктом відповідальності. Зазначає, що не здійснювала перевезення пасажирів транспортними засобами, 18.09.2018 не керувала жодним транспортом та не здійснювала перевезення пасажирів. Тому, до позивача не може застосовуватися відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, визначена статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт". Звернула увагу на те, що притягуючи позивача до відповідальності, відповідач помилково ототожнював поняття "власник транспортного засобу" та "автомобільний перевізник".

12.12.2018 до суду надійшов відзив, в якому відповідач просить адміністративний позов залишити без задоволення. Зазначив, що оскаржена постанова винесена на підставі, у межах повноважень, у спосіб, що передбачені законодавством України та з урахуванням усіх обставин, що мали значення для її винесення.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.11.2018 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

У зв'язку із усуненням недоліків позовної заяви, ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 08.11.2018 відкрито провадження в даній справі та вирішено її розглянути за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 05.12.2018.

05.12.2018 підготовче засідання відкладено на 17.01.2019 у зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.01.2019 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Розгляд справи вирішено провести в порядку письмового провадження.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Згідно з Щотижневим графіком проведення рейдових перевірок Управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області у період з 17.09.2018 по 23.09.2018 та направлення на рейдову перевірку №003829 від 14.09.2018, працівниками відповідача 18.09.2018 проведена перевірка додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за результатами якої складено акт №088391.

Перевірка проведена відносно транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1. Водій - ОСОБА_4

Згідно вказаного акту, перевіркою встановлено, що водій здійснював перевезення пасажирів на таксі за відсутності ліцензії на перевезення пасажирів на таксі, чим порушив вимоги статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт". Водій з актом ознайомлений, від пояснення та підпису відмовився. Про що, відповідно до пункту 22 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, посадовими особами, що провели перевірку, зроблено запис в акті перевірки.

На підставі висновків акту перевірки, начальником управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області розглянуто справу та винесено 11.10.2018 постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №068589, відповідно до якої до СПД ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 1700,00 грн за порушення вимог статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 3 статті 60 вказаного закону.

Вважаючи зазначену постанову протиправною, позивач звернувся з позовом до суду.

IV. ОЦІНКА СУДУ

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт".

Відповідно до статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Пункт 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення №103), визначив, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з пунктом 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 №592 "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті" утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, Управління Укртрансінспекції у Хмельницькій області.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначає Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).

За змістом пункту 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Положеннями вказаної статті також визначені документи для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі: для автомобільного перевізника - ліцензія, інші документи, передбачені законодавством України; для водія таксі - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.

Таким чином, наведеними нормами визначено обов'язок автомобільного перевізника та водія під час здійснення своїх функцій мати при собі документи, на підставі яких здійснюється перевезення.

Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, із наведених вище норм законодавства, на підставі яких позивача притягнуто до відповідальності, слідує, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону покладається виключно на автомобільних перевізників.

Водночас, норми Закону України "Про автомобільний транспорт" не ототожнюють поняття "власник транспортного засобу" та "автомобільний перевізник", оскільки власник автомобіля за певних умов може бути автомобільним перевізником, проте, у випадку, якщо автомобільним перевізником є користувач транспортного засобу, а не його власник, відповідальність за Законом останній не несе.

Аналогічні висновки викладені в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16.04.2015 у справі №К/800/41722/13.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Суд встановив, що притягуючи позивача до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт відповідач вважав, що ОСОБА_1, як власник транспортного засобу, є одночасно і автомобільним перевізником, що здійснює перевезення на таксі.

Відсутність у водія ОСОБА_4 на момент перевірки документів, визначених статтею 39 Закону, а саме ліцензії на перевезення пасажирів на таксі, стало підставою для притягнення до відповідальності позивача, а саме накладення штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт відповідальність за яке передбачена абзацом 3 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Частиною 4 статті 9 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів, зокрема, на надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі.

Позивач на момент проведення перевірки володіла транспортним засобом марки VOLKSWAGEN, номерний знак НОМЕР_1 як фізична особа, а не як суб'єкт господарювання. Зазначена обставина не заперечується сторонами. Основним видом діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, згідно свідоцтва платника єдиного податку серії НОМЕР_3, є роздрібна торгівля з лотків і на ринках текстильними виробами, одягом і взуття (47.82), а не перевезення пасажирів у режимі таксі.

Статтею 26 Цивільного кодексу України встановлено, що фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом.

Згідно з частиною 2 статті 50 Цивільного кодексу України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Положеннями статей 51, 52 Цивільного кодексу України визначено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Фізична особа-підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

В акті проведення перевірки від 18.09.2018 №088391 та в оскарженій постанові відсутні докази того, що позивач здійснював перевезення пасажирів на таксі, укладав угоди на перевезення пасажирів на таксі з ОСОБА_4 чи одержав плату за надані послуги з перевезення пасажирів на таксі. Також відсутні докази наявності трудових відносин між позивачем та ОСОБА_4

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано доказів, які підтверджують надання позивачем послуг з перевезення пасажирів на таксі, не здобуто таких доказів і судом. Тобто, відповідачем не доведено, а позивачем спростовано правомірність прийняття спірного рішення.

За таких обставин суд вважає, що відсутні підстави для прийняття спірної постанови.

Водночас, відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

При цьому, вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов:

- лише у справах за позовами до суб'єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача;

- повний захист прав позивача неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав;

- вихід за межі позовних вимог повинен бути пов'язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

У той же час, зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі, передбачений пунктом 4 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

Пункт 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Враховуючи наведене, з огляду на те що позовні вимоги викладені таким чином, що не дають змогу захистити правові інтереси позивача в повній мірі, суд вважає, що для повного забезпечення захисту прав позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправною та скасування постанови управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області про застосування адміністративно-господарського штрафу №068589 від 11.10.2018.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з квитанцією №64 від 30.10.2018 при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн. Отже, зазначену суму сплаченого судового збору належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Державної служби України з безпеки на транспорті.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області про застосування адміністративно-господарського штрафу №068589 від 11.10.2018.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) грн 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2)
Відповідач:Управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області в особі Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Соборна 75, м. Хмельницький, Хмельницька обл., 29000 , код ЄДРПОУ - 39816845)

Головуючий суддя Д.Д. Гнап