Справа № 826/13227/17
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

за участю секретаря: Тищенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.05.2018 (м. Київ, дата виготовлення повного тексту 29.05.2018) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Служби зовнішньої розвідки України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Служби зовнішньої розвідки України, в якому просить суд: (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 28.11.2017) визнати протиправною бездіяльність СЗРУ щодо відмови позивачу у здійсненні перерахунку одноразової грошової допомоги у разі звільнення та винагороди за тривалість безперервної військової служби, а також зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену під час виплати одноразової грошової допомоги при звільнені суму у розмірі 57534,75 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем у порушення встановленого порядку нарахування одноразової грошової допомоги у разі звільнення та винагороди за тривалість безперервної військової служби не доплачена сума у вказаному розмірі.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.05.2018 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, яким позовні вимоги задовольнити, без урахування заяви про збільшення вимог від 28.11.2017.

Зокрема, апелянт вказує на те, що з метою компенсування можливої моральної шкоди від режимних обмежень було введено виплату надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці. Відповідно розмір надбавки залежить від грифу таємності документів, з якими працюють військовослужбовці СЗР України, проте позивачу не була виплачена відповідна надбавка за 25 років служби. Спірна надбавка має обов`язковий характер, оскільки встановлюється за певних умов, а саме: за наявності постійної професійної роботи з відомостями та їх носіями, що становлять державну таємницю та мають відповідний ступінь секретності. На підставі розрахунків вислуги років, що складено кадровим підрозділом (за матеріалами особової справи) на дату звільнення, вислуга років позивача складає 25 років та 1 місяць. Згідно додатку до грошового атестату № 003776 від 23.09.2016 сума надбавки за службу в умовах режимних обмежень у квітні-липні 2016 року складала 261,90 грн. З урахуванням надбавки за службу в умовах режимних обмежень (261,90 грн) сума за повний місяць мала складати 9064,35 грн. Відповідно, грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби мала складати: 9064,35 грн*12,5 (50% від 25 років) = 11304,37 грн. З вищенаведених підрахунків слідує, що дією наказу Голови СЗРУ № 43-ос від 07.09.2016 позивачу не нараховано 3273,75 грн грошової допомоги при звільненні, оскільки надбавка за службу в умовах режимних обмежень під час обчислення допомоги не враховувалась. Позивач не погодився з висновком суду першої інстанції про правомірність нарахування допомоги згідно з додатковою відомістю № 109/35 від 27.09.2016, оскільки відповідно до п. 7 Постанови КМ України № 1294 від 07.11.2007 військовослужбовцям винагорода виплачується в обсязі 50% крім тих, хто належить до рядового і начальницького складу наземного складу авіації. Позивач вважає, що визначені в запереченнях відповідача порядок фінансового забезпечення не відповідає характеру завдань, що покладається на СЗР України, як у мирний час, так і в особливий період.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За матеріалами справи, 12.08.2016 наказом Голови СЗРУ № 368-ОС «По особовому складу по військовослужбовцям» позивача звільнено з військової служби за п.п. «г» ч. 7 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів), з урахуванням ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в запас Збройних Сил України та виключено зі списків особового складу з 25.08.2016.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 43-ос від 07.09.2016 припинено доступ позивача до державної таємниці з 26.08.2016 та припинено виплату надбавки за службу в умовах режимних обмежень.

З огляду на перебування позивача у день звільнення з військової служби на лікарняному, наказом Голови СЗРУ № 433-ос від 17.09.2016 внесені зміни до наказу Голови СЗРУ № 368-ОС від 12.08.2016, якими змінено дату виключення позивача зі списків особового складу з 25.08.2016 на 18.09.2016.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії додаткової відомості № 109/35 від 27.09.2016 на виплату вихідної допомоги позивачу за вересень 2016 року, загальна сума такої виплати склала 107 832,74 грн.

Листом від 05.05.2017 позивач звернувся до відповідача, в якому просив перерахувати недоплачену йому під час виплати одноразової грошової допомоги при звільненні суму у розмірі 7035,75 грн на поточний рахунок у банку.

За результатами розгляду вказаного листа, листом № 5/3/726ПБ від 02.06.2017 відповідач повідомив позивачу, що надбавка за службу в умовах режимних обмежень при обчисленні допомоги не враховувалась у зв`язку з припиненням її виплати у встановленому порядку з 26.08.2016 (наказ № 43-ос від 07.09.2016), а максимальний розмір виплати винагороди за тривалість безперервної військової служби може бути до 50% від установленого розміру, з огляду на що відповідач зазначив про те, що всі нарахування здійснені та виплачені позивачу відповідно до вимог чинного законодавства України, а тому відсутні правові підстави для виплати позивачу 7035,75 грн.

Листом від 21.07.2017 позивач звернувся до відповідача і просив перерахувати недоплачену йому під час виплати одноразової грошової допомоги при звільненні суму у розмірі 5154,75 грн на поточний рахунок у банку.

За результатами розгляду вказаного листа, листом № 5/3/1203ПБ від 23.08.2017 відповідач повідомив позивачу, що позиція СЗРУ щодо порушених у зверненні питань викладена у листі № 5/3/726ПБ від 02.06.2017.

Не погоджуючись з відмовою у здійсненні відповідачем перерахунку одноразової грошової допомоги у разі звільнення та винагороди за тривалість безперервної військової служби, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправною бездіяльність СЗРУ щодо відмови позивачу у здійсненні перерахунку одноразової грошової допомоги у разі звільнення та винагороди за тривалість безперервної військової служби та, відповідно, зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену під час виплати одноразової грошової допомоги при звільненні в сумі 57 534,75 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з п. 1 Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 № 414, це Положення визначає види, розміри і порядок надання компенсації працівникам органів законодавчої, виконавчої та судової влади, органів прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, які за умовами своєї професійної діяльності постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (далі - особи, які працюють в умовах режимних обмежень).

Абзацом 2 п. 6 вказаного Положення встановлено, що надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) виплачується лише за наявності дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, наданого відповідно до законодавства про державну таємницю.

Відповідно до пп. 6.6.1 п. 6.6 Інструкції про виплату грошового забезпечення військовослужбовцям Служби зовнішньої розвідки України, затвердженої наказом Служби зовнішньої розвідки України № 45 від 28.02.2008 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.03.2008 за № 246/14937 (далі Інструкція № 45), при звільненні військовослужбовців з військової служби грошове забезпечення виплачується їм по день виключення (включно) зі списків особового складу (з урахуванням пункту 6.2 цієї Інструкції).

Пунктом 1.3 Інструкції № 45 передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців СЗР України визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з пп. 5.4.4 п. 5.4 Інструкції № 45 військовослужбовцям, які звільняються з військової служби, сума одноразової грошової допомоги обчислюється: з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення за останньою штатною посадою; з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед зарахуванням у розпорядження відповідного начальника у разі перебування військовослужбовця у розпорядженні на момент звільнення.

Грошове забезпечення, відповідно до вимог Інструкції № 45, обчислено позивачу за останньою штатною посадою по останній день служби по день виключення (включно) зі списків особового складу, тобто 18.09.2016 у розмірі 107 832,74 грн.

З огляду на те, що наказом № 43-ос від 07.09.2016 припинено доступ позивача до державної таємниці з 26.08.2016 та, відповідно, припинено виплату надбавки за службу в умовах режимних обмежень, відповідачем правомірно не нараховувалась грошова допомога у разі звільнення у зв`язку із припиненням виплати надбавки з 26.08.2016, тоді як датою звільнення позивача є 18.09.2017.

Згідно з пп. 5.3.1 п. 5.3 Інструкції № 45 військовослужбовцям залежно від тривалості безперервної календарної військової служби за місцем служби виплачується винагорода за тривалість безперервної військової служби у таких розмірах, зокрема: за 25 років - 2 посадові оклади і оклади за військовим званням.

Пунктом 2 наказу Служби зовнішньої розвідки України № 45 від 28.02.2008 «Про затвердження Інструкції про виплату грошового забезпечення військовослужбовцям Служби зовнішньої розвідки України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.03.2008 за № 246/14937, передбачено, що до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, передбачених пунктами 4.8 - 4.10, 4.17 - 4.21, 5.3 та 5.5 Інструкції, їх виплату провадити в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого розміру.

Таким чином, максимальний розмір винагороди за тривалість безперервної військової служби складає 50 відсотків від установленого п. 5.3 Інструкції розміру, що складає 1881,00 грн та саме в такому розмірі допомога була виплачена, що підтверджується додатковою відомістю № 109/35 від 26.09.2016.

Доводи апелянта про не правомірність нарахування допомоги позивачу згідно з додатковою відомістю № 109/35 від 27.09.2016, оскільки відповідно до п. 7 Постанови КМ України № 1294 від 07.11.2007 військовослужбовцям винагорода виплачується в обсязі 50% крім тих, хто належить до рядового і начальницького складу наземного складу авіації не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Згідно додаткової відомості № 109/35 від 27.09.2016, позивачу вказана допомога нарахована у розмірі 1881,00 грн (1746 грн. (посадовий оклад) + 135 грн (оклад за військовим званням) * 2 * 50%), тобто у розмірі 50 відсотків установленого розміру 3 762,00 грн (1881,00 грн * 2), у зв`язку з чим колегія суддів вважає правомірним нарахування відповідачем такої допомоги позивачу у розмірі 1881,00 грн.

У відповідності до пп. 2 п. 5 постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» здійснення преміювання військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу в залежності від їх особистого вкладу в загальний результат служби є правом керівника державного органу.

Згідно розрахунку місячного грошового забезпечення позивача за період з вересня 2015 року по вересень 2016 року при звільненні з військової служби позивачу призначена та виплачена грошова допомога у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, до складу якої входила також премія на рівні 80% у розмірі 1 396,80 грн.

Твердження, зазначені апелянтом у судових засіданнях суду апеляційної інстанції про преміювання інших військовослужбовців у більшому розмірі, як на підставу для доплати позивачу 240% від посадового окладу, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки, здійснення преміювання є правом керівника державного органу, а також будь-яких доказів на підтвердження того, що інші службовці отримали преміювання у вказаному або більшому розмірі, так само як і будь-яких доказів на підтвердження того, що позивачем внесений такий самий або більший вклад в загальний результат служби в порівнянні з іншими службовцями, які отримали преміювання у більшому розмірі, позивачем ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не надано.

Надані апелянтом 16.01.2019 через канцелярію суду апеляційної інстанції дані, які не враховувались під час обчислення одноразової грошової допомоги при звільненні (в межах апеляційної скарги) не підтверджені належними та допустимими доказами в розумінні ст. 73-74 КАС України.

Отже, за наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.05.2018 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 21.01.2019.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Н.В. Безименна