Справа № 826/16977/16
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2019-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Файдюка В.В. Чаку Є.В. Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами Міністерства юстиції України та ОСОБА_5 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_6 до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстраі Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Валентина, ЛДТ", ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5, Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», про визнання протиправними та скасувння висновку й наказу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстраі Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Валентина, ЛДТ", ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5, Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 26.09.2016, складений за наслідками розгляду скарги ОСОБА_7, ОСОБА_8, поданої 19.09.2016 представником - ОСОБА_11 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за №28087-0-33-16 від 19.09.2016;

- визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 28.09.2016 №2821/5 «Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 серпня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України "Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Валентина, ЛТД" ()" від 28.09.2016 №2821/5. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Міністерство юстиції України звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, в іншій частині рішення суду залишити без змін, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт посилається на те, що при прийнятті спірного наказу відповідач діяв правомірно, оскільки під час перевірки реєстраційних дій встановлено грубі порушення законодавства.

Не погодившись з рішенням суду, третя особа - ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог прийняти нове рішення в цій частині, яким відмовити у задоволенні позовної вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що висновки суду про пропуск строку на подання скарги та неправомірність її розгляду відповідачем є помилковими. Також, вказує, що при вчиненні кожної з реєстраційних дій мали місце порушення законодавства, які є безумовною підставою для скасування таких реєстраційних дій. Крім того, апелянт звертає увагу на юридичну неспроможність заяви учасників Товариства від 08.10.2014 р. про вихід з Товариства.

05 грудня 2018 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від ОСОБА_6 надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, громадяни ОСОБА_7 та ОСОБА_8, від імені яких діяв представник ОСОБА_12, в порядку статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 р. №755-IV, звернулись із скаргою від 19.09.2016 р. до Міністерства юстиції України. Скарга зареєстрована в Міністерстві юстиції України 19.09.2016 р. за № 28087-0-33-16.

26.09.2016 р. Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України (Комісія) розглянула скаргу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на рішення та дії, пов'язані з проведенням реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стосовно ТОВ ВКФ «Валентина, ЛТД» (код за ).

У висновку Комісії від 26.09.2016 р. зазначено, що скарга ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підлягає задоволенню у повному обсязі та вирішено скасувати реєстраційні дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо ТОВ ВКФ «Валентина, ЛТД» (код за ) від 09.10.2014 р. №6000089, від 14.05.2015 р. №7000089, проведені державним реєстратором Васильківської районної державної адміністрації Київської області Салатою С.І., від 23.06.2015 р. №9000089, від 17.11.2015 р. №0000089 та №1000089, проведені державним реєстратором реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області Дехтяренко О.І., від 16.01.2016 р. №3000089, проведену державним реєстратором Салатою С.І.

Наказом Міністерства юстиції України «Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 28.09.2016 р. №2821/5, на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 26.09.2009 р., скаргу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задоволено у повному обсязі. Скасовано реєстраційні дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо ТОВ ВКФ «Валентина, ЛТД» (код за ) від 09.10.2014 р. №6000089, від 14.05.2015 р. №7000089, проведені державним реєстратором Салатою С.І., від 23.06.2015 р. №9000089, від 17.11.2015 р. №0000089 та №1000089, проведені державним реєстратором реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області Дехтяренко О.І., від 16.01.2016 р. №3000089, проведену державним реєстратором Салатою С.І. Виконання наказу покладено на Департамент державної реєстрації та нотаріату.

Не погоджуючись із вказаним наказом Міністерства юстиції України, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, оскільки вважає, що оскаржуваний висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України та наказ Міністерства юстиції України №2821/5 від 28.09.2016 р. мають бути вмотивовані і такі мотиви повинні ґрунтуватись на нормах законодавства. Крім того, скаржниками пропущено строк оскарження реєстраційних дій.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини у даній справі регулюються нормами Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128, Положенням про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2016 №37/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.01.2016 за №42/28172.

Як передбачено ст. 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів або до суду. Міністерство розглядає скарги: на проведені державним реєстратором реєстраційні дії (крім випадків, якщо такі реєстраційні дії проведено на підставі рішення суду); на рішення, дії або бездіяльність своїх територіальних органів.

Згідно з ч. 5 ст. 34 вищевказаного Закону, скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації або територіального органу Міністерства подається особою, яка вважає, що її права порушено, має містити викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги, також до скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника (за наявності).

Відповідно до ч. 8 ст. 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо: скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п'ятою цієї статті; скарга подана особою, яка не має на це повноважень; розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись із скаргою 19.09.2016 року до Міністерства юстиції України, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 посилались на те, що державні реєстратори, вчиняючи реєстраційні дії від 09.10.2014 р. №6000089, від 14.05.2015 р. №7000089, від 23.06.2015 р. №9000089, від 17.11.2015 р. №0000089 та №1000089, від 16.01.2016 р. №3000089, порушили вимоги законодавства та їх права, а тому підлягають скасуванню.

Пунктом 5 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації визначено обов'язок Комісії перед розглядом скарги по суті вивчити скаргу для встановлення: чи віднесено розгляд скарги відповідно до законів до повноважень суб'єкта розгляду скарги (належний суб'єкт розгляду скарги); чи дотримано вимоги законів щодо строків подання скарги та вимог щодо її оформлення; чи наявні (відсутні) інші скарги у суб'єкта розгляду скарги.

Перевіривши вказані відповідачами підстави та мотиви скасування реєстраційних дій від 09.10.2014 р. №6000089, від 14.05.2015 р. №7000089, від 23.06.2015 р. №9000089, від 17.11.2015 р. №0000089 та №1000089, від 16.01.2016 р. №3000089, суд першої інстанції дійшов висновку про їх невідповідність вимогам законодавства у сфері державної реєстрації.

Колегія суддів повністю погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

По - перше, як зазначалося, скарги подано громадянами ОСОБА_7 та ОСОБА_8, від імені яких діяв представник ОСОБА_12, тобто учасниками ТОВ «Валентина, ЛТД», які вийшли з нього та відчужили свої частки, тобто, припинено корпоративні права цих учасників щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Валентина, ЛТД».

Колегія суддів зазначає, що рішень компетентних органів щодо скасування рішення загальних зборів ТОВ «Валентина, ЛТД» про вихід та передачу часток даних осіб не надано та, як встановлено судом, такі рішення не визнавались недійсними.

Таким чином, на думку колегії суддів, у Міністерства юстиції України не було достатніх підстав для висновку про незаконне позбавлення заявників корпоративних прав та визнання їх зацікавленими особами щодо спірних реєстраційних дій.

Відповідно до ч. ч. 5, 8 ст. 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", подання скарги особами, чиїх прав не стосуються такі реєстраційні дії, є підставою для відмови в задоволенні скарги.

По - друге, згідно матеріалів справи, 09.10.2014 р. державним реєстратором Салатою С.І. проведено реєстраційну дію №6000089 «Державна реєстрація змін до установчих документів». Зазначеною реєстраційною дією виключено зі складу учасників товариства ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та включено ОСОБА_15

З висновку Комісії вбачається, що документи подані для державної реєстрації змін до установчих документів не відповідають вимогам законодавства. Зазначено, що у Статуті ТОВ ВКФ «Валентина, ЛТД» відсутній порядок розподілу збитків, що суперечить вимогам статті 4 Закону України «Про господарські товариства» від 19.09.1991 р. №1576-XII (чинного на станом на час виникнення даних відносин), а тому, на підставі частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» державний реєстратор повинен був відмовити у проведенні державної реєстрації юридичної особи у зв'язку з невідповідність установчих документів вимогам закону.

Відсутній документ, що засвідчує повноваження уповноваженої особи ОСОБА_16; не подано документ про перехід чи передачу часток засновників, а подано заяву про вихід та передачу часток від ОСОБА_9 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 08 жовтня 2014 року. Також, зазначено, що нотаріально посвідчена заява про вихід і передачу часток від ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8 від 08.10.2014 р. не відповідає вимогам чинного законодавства.

Для проведення реєстраційної дії №6000089 від 09.10.2014 р. державному реєстратору було надано пакет документів, а саме: реєстраційну картку, протокол зборів учасників ТОВ ВКФ «Валентина, ЛТД» від 08.10.2014 р. №8, протокол зборів учасників ТОВ ВКФ «Валентина, ЛТД» від 08.10.2014 р. №9, Статут ТОВ ВКФ «Валентина, ЛТД», Статут ТОВ ВКФ «Валентина, ЛТД» у новій редакції, квитанцію про сплату реєстраційного збору, заяву про вихід та передачу часток від ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8 від 08.10.2014 р., додаток №1 до протоколу зборів учасників ТОВ ВКФ «Валентина, ЛТД» від 08.10.2014 р. №8 (реєстр присутніх), додаток №2 до протоколу зборів учасників ТОВ ВКФ «Валентина, ЛТД» від 08.10.2014 р. №8 (реєстр присутніх).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 116 Цивільного кодексу України та п. «в» ч. 1 ст. 10 Закону України «Про господарські товариства», учасники товариства мають право вийти у встановленому порядку з товариства.

В силу ч. 1 ст. 148 ЦК України, учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений статутом.

Згідно ЦК України та Закону України «Про господарські товариства», учасник товариства з обмеженою відповідальністю вправі у будь-який час вийти з товариства незалежно від згоди інших учасників та самого товариства. Вихід зі складу учасників товариства не пов'язується ні з рішенням зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства.

Частиною 1 ст.і 54 Закону України «Про господарські товариства» передбачено, що під час виходу учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі.

З наведенного слідує, що законодавство не зобов'язує товариство здійснити розрахунок з учасником в день виходу із товариства або раніше вищенаведеного строку, або вирішити питання виплати частки на зборах учасників, якими внесені відповідні зміни до складу учасників.

Невиплата товариством учаснику частки в статутному капіталі, не тягне недійсність заяви про вихід учасника з складу товариства, оскільки чинне законодавство України не пов'язує вихід учасника товариства з будь-якими умовами, в тому числі і з висунутими самим учасником, зокрема, щодо часу вирішення зборами учасників товариства питання виплати вартості належної йому частки, способу та розміру виплати такої частки.

Як вбачається з протоколу зборів учасників ТОВ ВКФ «Валентина, ЛТД» від 08.10.2014 р. №8, збори учасників товариства розглянули заяви про вихід зі складу учасників товариства ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та постановили виключити їх із складу учасників товариства, а також прийняли до складу учасників товариства ОСОБА_15

Колегія суддів зазначає, що на момент перегляду справи в суді апеляційної інстанції, рішення компетентних органів про визнання недійсним рішення зборів учасників ТОВ ВКФ «Валентина, ЛТД» про вихід зі складу учасників товариства ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8 є чинним.

Листом №439/01-16 від 23.09.2016 приватний нотаріус Васильківського нотаріального округу Т.М. Нещасна повідомила, що нею засвідчено справжність підписів громадян ОСОБА_9, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на заяві про вихід зі складу учасників товариства. Крім того, заяви про відкликання вказаної заяви не надходили.

Отже, нотаріальна заява від 08.10.2014 та протокол зборів учасників ТОВ ВКФ «Валентина, ЛТД» від 08.10.2014 №8 підтверджують вихід зі складу товариства ОСОБА_9, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, і, відповідно, підтверджують зміну складу учасників товариства.

Доказів відкликання заяви, скасування та визнання у судовому порядку недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ ВКФ «Валентина, ЛТД», оформленого протоколом від 08.10.2014 №8 учасниками справи, як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і апеляційної інстанції, не надано.

Колегія суддів зауважує, що відсутність у Статуті ТОВ ВКФ «Валентина, ЛТД» відомостей про розподіл збитків не може бути підставою дя скасування реєстраційних записів відносно ТОВ ВКФ «Валентина, ЛТД», за період 2014 року, виходячи з наступного.

Згідно ст. 4 Закону України "Про господарські товариства" від 19.09.1991, № 1576-XII, (у редакції чинній на момент вчинення спірних реєстраційних дій), акціонерне товариство, товариство з обмеженою і товариство з додатковою відповідальністю створюються і діють на підставі статуту, повне і командитне товариство - засновницького договору. Установчі документи товариства у випадках, передбачених чинним законодавством, погоджуються з Антимонопольним комітетом України.

Установчі документи повинні містити відомості про вид товариства, предмет і цілі його діяльності, склад засновників та учасників, найменування та місцезнаходження, розмір та порядок утворення статутного (складеного) капіталу, порядок розподілу прибутків та збитків, склад та компетенцію органів товариства та порядок прийняття ними рішень, включаючи перелік питань, по яких необхідна кваліфікована більшість голосів, порядок внесення змін до установчих документів та порядок ліквідації і реорганізації товариства.

Установчі документи повинні також містити відомості, передбачені статтями 37, 51, 65, 67 і 76 цього Закону.

Відсутність зазначених відомостей в установчих документах є підставою для відмови у державній реєстрації товариства.

До установчих документів можуть бути включені інші умови, що не суперечать законодавству України.

Колегія суддів вважає вірними доводи позивача, про те, що відсутність окремих відомостей (порядок розподілу збитків) у Статуті Товариства, відповідно до приписів вказаної норми Закону, є підставою для відмови у державній реєстрації товариства на момент його реєстрації, а не під час вчинення інших реєстраційних дій.

В силу ч. 2 ст.33 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15.05.2003 р. № 755-IV, у разі виявлення державним реєстратором невідповідності законодавству проведеної реєстраційної дії державний реєстратор зобов'язаний повідомити про це юридичну особу, громадське формування, що не має статусу юридичної особи, або фізичну особу - підприємця, стосовно яких проведено реєстраційну дію, для подачі державному реєстратору документів, передбачених цим Законом, або звернення до суду для вжиття заходів щодо усунення виявлених порушень.

З наведеного слідує, що, в даному випадку, недоліки Статуту можуть бути усунуті учасниками товариства, шляхом прийняття рішення на Загальних зборах Товариства та державної реєстрації змін до Статуту.

Таким чином, висновок Комісії в цій частині є помилковим, а тому скасування реєстраційної дії №6000089 від 09.10.2014 р. є протиправиним.

Колегія суддів, також, погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що інші реєстраційні дії скасовані відповідачем безпідставно, оскільки недоліки, які зазначено Комісією є формальними і вони не могли бути підставою для відмови у здійсненні реєстраційних дій.

Так, із матеріалів справи вбачається, що підставою для скасування реєстраційних дій вказано відсутність поштового індексу кінцевих бенефіціарних власників юридичної особи; суперечність в датах призначення ОСОБА_6 керівником товариства, а сааме: в реєстраційній картці дата 01.06.2016 р., а поданих державному реєстратору документах - 03.06.2016 р.

Однак, призначення керівника належить до компетенції загальних зборів учасників товариства. На підтвердження факту обрання керівника, подано протокол загальних зборів учасників ТОВ ВКФ «Валентина, ЛТД» від 01.06.2016 р.

Щодо доводів апелянтів про те, що висновки суду першої інстанції про пропуск строку на подання скарги та неправомірність її розгляду відповідачем є помилковими, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 30 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Пунктом 5 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації передбачено, що Комісія перед розглядом скарги по суті повинна вивчити скаргу для встановлення чи дотримано вимоги законів щодо строків подання скарги та вимог щодо її оформлення.

Відповідно до пункту 7 Порядку, у разі коли встановлено порушення вимог Законів щодо строків подання скарги та вимог щодо її оформлення, суб'єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у розгляді скарги без розгляду її по суті у формі наказу.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, Комісія не звернула увагу на те, що з часу вчинення оскаржуваної реєстраційної дії від 09.10.2014 р. №6000089 до моменту її оскарження спливло 2 роки, а з часу вчинення реєстраційних дій від 14.05.2015 р. №7000089, від 23.06.2015 р. №9000089, від 17.11.2015 р. №0000089 та №1000089 до моменту їх оскарження пройшов рік, тому Комісія зобов'язана була ретельно перевірити обставини такого значного пропуску строку звернення зі скаргою.

Як вбачається з матеріалів справи, у скарзі зазначено, що про порушені права скаржники дізнались випадково 19.09.2016 р. і одразу подали скаргу, тобто в межах 30-денного строку.

Додатками до вказаної скарги були витяги з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 12.07.2011 р., 08.10.2014 р., 09.10.2014 р., 17.11.2015 р., 19.09.2016 р. Всі витяги з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, крім витягу станом на 19.09.2016 р., сформовані на запит від 26.05.2016 р., тобто, скаржники ще в травні 2016 р. могли бути обізнані про порушені права.

Так, апелянти вказують, що вказані Витяги були отримані вже сформованими та після 19.09.2016 року.

Колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять відомостей ким та з яких джерел були отримані вже сформовані Витяги, а тому доводи апелянтів є необгрунтованими.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що Комісія не виконала обов'язку щодо перевірки дотримання вимог законів щодо строків подання скарги та не вирішила питання щодо відмови у розгляді скарги без розгляду її по суті, у зв'язку з порушенням вимог Законів щодо строків подання скарги.

Решта доводів та заперечень апелянтів - висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, судом першої інстанції правомірно визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України "Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Валентина, ЛТД" ()" від 28.09.2016 №2821/5.

Також, зважаючи на те, що Комісія є органом, що входить до структури Міністерства юстиції України, виконує консультативно-дорадчі функції, за результатами своєї роботи приймає рішення у вигляді висновків, які містять рекомендаційний характер, не породжують прав та обов'язків для їх суб'єктів, то вони не можуть бути предметом самостійного оскарження в порядку КАС України.

Таким чином, позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 26.09.2016 р., складеного за наслідками розгляду скарги ОСОБА_7, ОСОБА_8, поданої 19.09.2016 р. представником - ОСОБА_11 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 28087-0-33-16 від 19.09.2016 р, судом першої інстанції правомірно залишено без задоволення.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету ОСОБА_11 Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_6 та наявність правових підстав для їх часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250,315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Міністерства юстиції України та ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Файдюк В.В. Чаку Є.В.
Повний текст постанови виготовлено 21.01.2019 року.