Справа № 0440/5345/18
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

18 грудня 2018 року Справа № 0440/5345/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіВрони О. В.,
за участі секретаря судового засідання Максименко Е.М.,
позивача представника позивача представника відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі клопотання представника відповідача про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Дніпропетровській області про:

- визнання протиправним та скасування наказу № 225 від 04.06.2018 року в частині поновлення на посаді ОСОБА_3 на посаді старшого інспектора 18 ДПРЧ 8 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області з 05.06.2018;

- зобов'язання ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області внести зміни до наказу № 225 від 04.06.2018 року, замінивши в ч.2 наказу дату з 05.06.2018 року на дату 01.02.2017р.;

-стягнути з Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 належне грошове забезмення у розмірі 9113,41 грн.

Представником відповідача заявлене клопотання про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії у зв'язку з пропуском строку звернення позивачем до суду з даним позови.

В обґрунтування даного клопотання зазначено, що 07.06.2018 року на адресу позивача листом від 07.06.2018 року за № 4378/11-18 направлено копію наказу № 225 від 04.06.2018 року, який він отримав 08.06.2018 року, що підтверджується списком рекомендованих відправлень та повідомленням про вручення поштового відправлення. Позивач звернувся до суду 13.07.2018 року з пропуском строку, встановленого ст. 122 КАС України.

У судовому засіданні представник позивача просив відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення без розгляду адміністративного позову.

Вирішуючи клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 ст. 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Частиною 3 ст. 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, чинне законодавство, встановленими строками обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Такі строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Згідно зі ст. 8 Конституції України, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Отже, залишення позовних вимог без розгляду, з підстав пропуску строку звернення до суду призведе до порушення права позивача, визначеного Конституцією України, на судовий захист.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці також наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод у статті 6 гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно з її положеннями, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Зі змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вбачається, що доступність правосуддя є невід'ємним елементом права на справедливий суд.

Так, у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998 Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку із пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду, оскільки пропущений позивачем строк є не значним та у зв'язку з цим не повинен перешкоджати доступу до правосуддя.

Керуючись статтями 123, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно з моменту проголошення та окремо не оскаржується.

Повний текст ухвали складений 20 грудня 2018 року.

Суддя О.В. Врона