Справа № 360/3872/18
Суддя: С.М. Чиркін
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

17 січня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3872/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чиркін С.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Попаснянської районної держаної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) до Управління соціального захисту населення Попаснянської районної держаної адміністрації (далі - відповідач, УСЗН Попаснянської РДА), в якому позивач просить:

- зобов'язати відповідача призначити та виплатити позивачу щомісячну адресну допомогу як особі, що переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 01.08.2018.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є внутрішньо переміщеною особою, що перемістився з м. Первомайська Луганської області, до м. Золоте-4, внаслідок проведення на даній території антитерористичної операції, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_1, виданою управлінням соціального захисту населення Попаснянської районної адміністрації 12.04.2017. 10.11.2014 позивач звернувся до відповідача із заявою для призначення адресної допомоги. Дана допомога призначена з 10.11.2014 по 09.01.2015 у розмірі 884,00 грн, з 10.01.2015 по 09.03.2015 у розмірі 442,00 грн та виплачена в повному обсязі. Через те що позивач не працевлаштувався, при зверненні 19.11.2015 йому було відмовлено в призначені допомоги. 13.06.2017 позивача було прийнято до КП «Попаснянський районний водоканал» водораздовальником (водопостачання) Карбоницького майданчика. 01.08.2018 він звернувся до відповідача із заявою за призначенням щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, як особі яка працевлаштована і працює, додавши при цьому довідку про своє працевлаштування. При цьому підстав для відмови у наданні йому щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відсутні, зазначена заява та необхідні документи були прийняті працівниками відповідача без будь яких заперечень.

Позивач вважає, що відповідно до пункту 8 Постанови КМУ від 01.10.2014 № 505 протягом 10 днів після подання заяви та необхідних документів мені зобов'язані були призначити та почати виплачувати грошову допомогу або відмовити у її призначенні, про що надати відповідне повідомлення. Тільки після письмових звернень до відповідача 01.08.2018, 02.10.2018 щодо нарахування або не нарахування виплат, позивач отримав від відповідача листи від 08.08.2018 № 2472/05, 25.10.2018 № 3337/05, яким відповідач повідомив позивача, що йому виплати не були призначені по причині того що він був не працевлаштований та не працював, виплата допомоги призначена в 2014 році була припинена внаслідок відсутності у позивача місця роботи. На наступні періоди допомога призначена не буде.

Із зазначеною відмовою позивач не згоден, оскільки вважає, що дії відповідача суперечать нормам діючого законодавства та фактичним обставинам справи.

Ухвалою від 28.11.2018 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, з визначенням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви (а.с. 24).

11 грудня 2018 року від позивача на виконання ухвали суду надійшов уточнений адміністративний позов із позовних вимог і викладом обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, аналогічними зазначеним у первісному позові (а.с. 28-29).

Ухвалою від 19.11.2018 після усунення недоліків відкрито провадження в зазначеній справі, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 1-2).

Відповідач позовні вимоги не визнав, про що подав відзив на позовну заяву (а.с. 49-51).

В обґрунтування своєї позиції зазначив, що відповідачем було здійснено дії щодо непризначення адресної допомоги позивачу в межах повноважень, встановлених постановою КМУ від 01.10.2014 № 505 « Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг».

Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання якого, згідно з інформацією, зазначеної в паспорті громадянина України серії НОМЕР_3, виданого 10.05.2014 Первомайським МС УДМС України в Луганській області, є АДРЕСА_1 (а.с. 31, 31 зв.).

З інформації, зазначеної у довідці від 12.04.2017 № НОМЕР_1 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання/перебування позивача - АДРЕСА_3 (а.с. 33).

В позовній заяві позивача зазначає, що він звернувся до відповідача із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги, передбаченої Постановою № 505 (а.с. 4), на підставі якої позивачу призначено щомісячну адресну допомогу з 10.11.2014 по 09.01.2015 у сумі 884,00 грн та з 10.01.2015 по 09.03.2015 у сумі 442,00 грн.

Рішенням від 02.12.2015, зокрема, позивачу (звернення від 19.11.2015) відмовлено в призначенні допомоги переміщеним особам на проживання через непрацевлаштування (а.с. 42).

Рішенням від 12.04.2016, зокрема, позивач (звернення від 30.03.2016) не включений до розрахунку відповідно до постанови КМУ № 212 від 31.03.2015 (а.с. 42).

01.08.2018 позивач звернуся до відповідача із заявою в порядку Закону України «Про звернення громадян» про надання позивачу інформації про причину припинення адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі (а. с. 37).

Листом від 08.08.2015 № 2472/05 відповідач надав позивачу відповідь на звернення від 01.08.2018 в порядку Закону України «Про звернення громадян», в якому зазначив, що позивач та його дружина (працездатні. непрацюючі) звернулися до відповідача з заявою для призначення допомоги 10.11.2014, яка була призначена з 10.11.2014 по 09.01.2015 в сумі 884,00 грн, з 10.01.2015 по 09.03.2015 в сумі 442,00 грн та виплачена. У зв'язку з тим, що позивач не працевлаштувався, при зверненні 19.11.2015 йому було відмовлено в призначенні допомоги (а.с. 38).

Рішенням від 16.10.2018 позивач (звернення від 02.10.2018) не включений до розрахунку відповідно до постанови КМУ № 212 від 31.03.2015 (а.с. 41).

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 24.10.2018, в якій просив надати рішення про відмову у призначенні (відновленні) щомісячної адресної допомоги на ім'я ОСОБА_1 за заявою ОСОБА_2 від 02.10.2018 (а.с. 39).

Листом від 25.10.2018 № 33337/05 відповідач повідомив позивача, що йому відмовлено у призначенні щомісячної адресної допомоги відповідно до пункту 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 (а.с. 40).

Згідно інформації, яка зазначена у довідці від 13.11.2018 № 23 та трудовій книжці позивача серія НОМЕР_4, яка видана 01.06.2010, позивач з 13.06.2017 по теперішній час працює у КП «Попаснянський районний водоканал» водороздавальником Карбонитського майданчику (а.с. 34, 35-36).

Спірним у справі є правомірність відмови Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради у наданні щомісячної адресної грошової допомоги як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за заявою від 01.08.2018.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

02.09.2014 прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», що набрав чинності 15.10.2014, яким визначені тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб встановлено Законом України від 20.10.2014 № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706).

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога) врегульовано Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 (далі - Порядок № 505).

Відповідно до статті 1 Закону № 1706 внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Частиною першою статті 4 Закону № 1706 передбачено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково; підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Відповідно до статті 5 Закону № 1706 довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Довідкою від 12.04.2017 № НОМЕР_1 підтверджено, що позивач є внутрішньо переміщеною особою.

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім'ї (далі - уповноважений представник сім'ї) у таких розмірах: для осіб, які отримують пенсію, та дітей - 1000 гривень на одну особу (члена сім'ї); для осіб з інвалідністю I групи та дітей з інвалідністю - 130 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для осіб з інвалідністю II групи - 115 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для осіб з інвалідністю III групи - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність; для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім'ї).

Загальний розмір допомоги на сім'ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім'ї та не може перевищувати 3000 гривень, для сім'ї, до складу якої входять особи з інвалідністю або діти з інвалідністю, - 3400 гривень, для багатодітної сім'ї - 5000 гривень.

Якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім'ї або інформацією, поданою компетентним органом.

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім'ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред'являє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім'ї.

Особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається.

Відповідно до пункту 5 Порядку для отримання грошової допомоги уповноважений представник сім'ї звертається до уповноваженого органу за фактичним місцем проживання (перебування) з відповідною заявою.

Згідно із пунктом 7 Порядку якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або та дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Суд враховує, що ОСОБА_1 з 13.06.2017 працевлаштувався до КП «Попаснянський районний водоканал», проте із заявою позивача від 01.08.2018 відповідачу не було надано таких доказів.

З аналізу наведених норм, суд дійшов висновку, що отримання адресної допомоги пов'язується з поданням заявником відповідної заяви встановленої форми та необхідні документів.

Проте позивачем до позовної заяви не додано доказів звернення 01.08.2018 до відповідача із відповідною заявою та доданими до неї документами.

Не заперечуючи проти права позивача - внутрішньо переміщеної особи отримувати адресну допомогу як внутрішньо переміщеної особи, суд звертає увагу на те, що позивачем не дотримано визначеного законодавством порядку в частині необхідності звернення до відповідача, із відповідною заявою про виплату адресної допомоги.

Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів звернення 01.08.2018 позивача до відповідача із заявою про відновлення адресної допомоги у зв'язку із працевлаштуванням та надання доказів на підтвердження цього факту.

При цьому, судом встановлено, що 01.08.2018 позивач звернуся до відповідача із заявою в порядку Закону України «Про звернення громадян» про надання позивачу інформації про причину припинення адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі.

Суд не ототожнює заяву від 01.08.2018 про надання інформації про причину припинення адресної допомоги, яка долучена позивачем до позовної заяви, із зверненням позивача за призначенням такої допомоги.

Заяву позивача про призначення щомісячної адресної допомоги як особі, що переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, датовану 01 серпня 2018 року, не надано до суду ані позивачем, ані відповідачем.

Оглядом матеріалів справи судом встановлено, що вони містять інформацію про звернення уповноваженого представника сім'ї позивача до відповідача за призначенням допомоги від 02.10.2018, від 24.10.2018, доказів повідомлення позивачем відповідача про його працевлаштування сторонами до суду не надано.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи (частина четверта статті 9 КАС України).

Судом вживались заходи з метою всебічного та повного з'ясування обставин у справі шляхом витребування доказів, на вимогу суду про надання доказів відповідачем надано лист від 08.08.2018 № 2472/05 та заяву від 01.08.2018, будь-яких інших доказів сторонами до матеріалів справи не додано.

З огляду на вищевикладене судом розглянуто справу на підставі наявних у матеріалах справи доказах, наданих сторонами.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, враховуючи, що відповідачем не надано до суду заяви позивача від 01.08.2018 про призначення адресної допомоги, а позивачем не спростовано зазначеної обставини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для зобов'язання відповідача призначити та виплатити позивачу щомісячну адресну допомогу як особі, що переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 01.08.2018 за відсутності відповідного звернення позивача від зазначеної дати.

В матеріалах справи відсутні докази щодо звернення позивача ОСОБА_1 із заявою про продовження виплати вищевказаної допомоги 01.08.2018 на наступний шестимісячний період. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зобов'язати відповідача призначити та виплатити позивачу щомісячну адресну допомогу як особі, що переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг саме з 01.08.2018, згідно з чинним законодавством, не підлягають задоволенню.

За наведених обставин, позивач не спростував доводів відповідача, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підтверджені належними та допустимими доказами, тому у їх задоволенні слід відмовити.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, відповідно до статті 139 КАС України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2,місце реєстрації: АДРЕСА_2, місце мешкання: АДРЕСА_4) до Управління соціального захисту населення Попаснянської районної держаної адміністрації (, місце знаходження: 93300, Луганська область, м. Попасна, пл. Миру, 2) про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.М. Чиркін