Справа № 487/5733/18
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2019-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 р. Справа № 487/5733/18

Категорія: 3.7

Головуючий в 1 інстанції: Притуляк І. О.

Час і місце ухвалення: 14:13 год., м. Миколаїв

Колегія суддів П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Бітова А. І.

- Ступакової І. Г.

при секретарі - Черкасовій Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Миколаївській області на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови серії ЕАВ №538099 від 15.08.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КпАП України.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що спірною постановою його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. З притягненням його до адміністративної відповідальності не погоджується, постанову про накладення адміністративного стягнення вважає незаконною.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2018 року позов ОСОБА_2 - задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції Управління патрульної поліції в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідач мав право вимагати у особи пред'явлення полісу, оскільки інспектор став очевидцем порушення позивачем правил дорожнього руху, що слугувало підставою для зупинення транспортного засобу.

Учасники справи у судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста їх участь в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №538099, складеної 15.08.2018 року, позивач порушив вимоги дорожньої розмітки 1.18 та дорожнього знаку 5.16, не виконавши поворот ліворуч, а здійснивши рух прямо з крайньої лівої смуги для руху. При перевірці документів водій не пред'явив полісу обов'язкового страхування, чим порушив пункт правил ПДР 2.1 г., чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП.

Даною постановою відносно позивача було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Не погодившись з зазначеною постановою позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України, тому є неправомірною вимога посадової особи відповідача до позивача про пред'явлення документів в т.ч. поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач, в свою чергу, не був зобов'язаний виконувати дану вимогу, і тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 р. №3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306.

Згідно з п.1.1. ПДР, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п.1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Приписами статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша, друга і третя статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом статті 31 вказаного Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до абз. "а" п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Статтею 35 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено випадки у яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби.

При цьому, у разі зупинення транспортного засобу, поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної вищезазначеній статті.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із ст. 53 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

За правилами підпункту ґ) пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільнені від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що Національна поліція України уповноважена через своїх робітників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху зокрема за відсутність або ненадання полісу (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката Зелена картка).

В даному випадку підставою для притягнення позивача до відповідальності та прийняття оскаржуваної постанови слугувало порушення ним приписів Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме не пред'явлення для перевірки полісу обов'язкового страхування.

При цьому, статтею 77 Кодексу адміністративного правопорушення встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи міститься відеозапис з нагрудної відеокамери відповідача по справі, який підтверджує факт здійснення позивачем адміністративного правопорушення, а саме вказує на те, що у позивача хоча й був наявний страховий поліс, але він був прострочений (не дійсний), а отже відсутній.

Зважаючи на вищезазначене, беручи до уваги те, що відповідачем на огляд суду було надано доказ, який прямо вказує на вчинення позивачем адміністративного правопорушення за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції свою незгоду з обставинами притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУПАП позивач обґрунтовує тим, що він не порушував ПДР. Проте, колегія суддів вважає, що наявність чи відсутність у діях водія правопорушення, яке було підставою для його зупинення працівником поліції не звільняє його від обов'язку пред'явити для перевірки документи, в тому числі і поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Невиконання цього обов'язку є складом самостійного правопорушення, яке передбачено ч.1 ст.126 КУпАП.

При цьому, той факт, що відносно позивача не виносилась окрема постанова за порушення ним вимог правил дорожнього руху не можуть слугувати належним обґрунтуванням незаконності вимоги поліцейського щодо пред'явлення документів, оскільки такий обов'язок водія передбачено ст. 16 Закону України «Про дорожній рух»

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №538099 від 15 серпня 2018 року, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. є необгрутованими та не підлягають задоволенню, що помилково не було встановлено судом першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з'ясовано усі обставини справи, які мають значення для її вирішення, та було зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи та зібраним у справі доказам, що призвело до постановлення ним рішення у даній справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, що відповідно до положень ст. 317 КАС України є підставою для скасування такого рішення суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 313, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Миколаївській області задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови серії ЕАВ №538099 від 15.08.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КпАП України відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч .3 ст. 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено та підписано 22 січня 2019 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук'янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова