Справа № 1340/5985/18
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №1340/5985/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Карпи А.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Колеснік І.С.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10), із вимогами:

-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення розміру пенсії з 82 до 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1;

-зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2016 року у розмірі 82% відповідних сум грошового забезпечення, як зазначено у висновку про призначення пенсії за вислугу років від 21.02.2000 року, відповідно до ст.63 Закону України №2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та до ч.1 п.2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №3668 від 08.07.2011 року «Про заходи, щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи»;

-зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 01.01.2016 року в розмірі 82% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що є пенсіонером та ветераном ОВС, перебуває на обліку в ГУПФУ у Львівській області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». За доводами позивача, здійснюючи у 2018 році перерахунок пенсії з 01.01.2016 року, відповідач протиправно нарахував їй пенсію у розмірі не 82%, а 70% від грошового забезпечення, з посиланням на статтю 13 Закону №2262-ХІІ у редакції Закону, що діяла на час перерахунку пенсії, і здійснює виплату пенсії у такому розмірі. Позивач зауважила, що приписи зазначеної статті не повинні застосовуватися до вже призначених пенсій та вважає вказані дії відповідача щодо здійснення такого перерахунку протиправними, у зв'язку з чим звернувся до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою суду від 12.12.2018 року позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою суду від 18.12.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі із повідомленням (викликом) сторін.

15.01.2019 року позивач подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, яку судом прийнято до розгляду.

На заперечення проти позовних вимог відповідачем надіслано до суду відзив на позовну заяву, в якому вказує на правомірність дій ГУПФУ у Львівській області щодо зниження при перерахунку пенсії позивача розміру такої пенсії з 82% від грошового забезпечення до 70% від грошового забезпечення, оскільки відповідно до частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. У даному спорі розмір пенсії позивача до проведення перерахунку становив 7749,72 грн. Разом з тим, після проведення перерахунку пенсії позивача з 01.01.2016 року, виходячи з розміру 70% грошового забезпечення, щомісячна пенсія позивача становить 5424,80 грн. У контексті даного спору відповідач зазначає, що позивачу виплата пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року буде виплачуватися з врахуванням Постанови №103, яка не змінює регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсії, а лише визначає порядок виплати перерахованих пенсій; з 01.01.2019 року на виконання положень Постанови №103 ОСОБА_1 виплачується основний розмір пенсії, який становить 5424,80 грн., а також окремою сумою 50% різниці між місячним розміром підвищеної пенсії та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року. Таким чином, станом на момент звернення позивача до суду з даним позовом Управління здійснило перерахунок їй пенсії з 01.01.2016 року та здійснило відповідні виплати за період з 01.01.2018 року на підставі та в силу пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103. З огляду на зазначене, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, що викладені у позовній заяві та уточненнях до неї, просила суд позов задоволити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила, надала пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву та просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив таке.

ОСОБА_1 звільнена з органів внутрішніх справ у відставку за віком на підставі наказу УМВС у Львівській області від 07.01.2000 року №17 о/с, вислуга років станом на день звільнення в календарному обчисленні складає 29 років 10 місяців 26 днів, в пільговому обчисленні - 29 років 10 місяців 26 днів.

Позивач є пенсіонером ОВС, якій призначена пенсія за вислугу років, згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що відповідачем не заперечується.

Пенсія позивачу була призначена за вислугою років з 07.01.2000 року та в подальшому перераховувалася, виходячи із 82% грошового забезпечення.

01.03.2018 року та 01.04.2018 року відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 року, виходячи з її максимального розміру на рівні 70% від грошового забезпечення.

За змістом відзиву відповідача при проведенні у 2018 році перерахунку, починаючи з 01.01.2016 року пенсія позивачу встановлена в розмірі 70%, оскільки це максимальний розмір пенсії, передбачений статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв'язку із законодавчими змінами.

28.11.2018 року позивач звернулася до ГУПФУ у Львівській області із заявою про перерахунок їй пенсії з 01.01.2016 року в розмірі 82% грошового забезпечення на підставі довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2016 року, яка виготовлена Ліквідаційною комісією УМВС України у Львівській області та направлена до Управління для перерахунку пенсії.

Листом від 28.11.2018 року за №4712/Х-20/07-05-06 перший заступник начальника ГУПФУ у Львівській області повідомив позивача, що під час проведення перерахунку пенсії останньої, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», норми законодавства застосовуються в редакції, чинній на момент такого перерахунку, а саме, станом на 01.01.2016 року. З 01.05.2014 року по даний час чинною є редакція частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якою передбачено максимальний розмір пенсії за вислугу років у розмірі 70% від грошового забезпечення. Тому при проведенні перерахунку, починаючи з 01.01.2016 року пенсія була встановлена в розмірі 70% від грошового забезпечення.

Не погодившись з наданою відповіддю та діями відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд дійшов таких висновків.

09.04.1992 року прийнятий Закон України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» №2262-XII, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України - військовослужбовців Збройних Сил України, Прикордонних військ України, Національної гвардії України, Управління охорони вищих посадових осіб України, інших військових формувань, що створюються Верховною Радою України, Служби безпеки України, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України та членів їх сімей, а також військовослужбовців колишніх Збройних Сил СРСР, органів державної безпеки і внутрішніх справ СРСР та членів їх сімей.

Відповідно до статті 13 вказаного Закону, пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або через хворобу - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт «б» статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в) особам, зазначеним у пунктах «а» і «б» цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 75 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1, - 85 процентів, до категорії 2 - 80 процентів.

У подальшому, редакція частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», норма якої визначала максимальний відсотковий розмір відповідних сум грошового забезпечення військовослужбовця для обчислення пенсії, змінювалася неодноразово.

Так, частина 2 статті 13 Закону №2262-ХІІ (в редакції Закону України від 25.03.1996 року №103/96-ВР) викладена в такій редакції: «Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів».

Далі, частина 2 статті 13 Закону №2262-ХІІ була змінена Законом України від 04.07.2002 року №51-ІV «Про внесення змін до Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» (чинний з 31.07.2002 року) - цифри « 85» замінено цифрами « 90» та загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VІ від 08.07.2011 року (надалі - Закон №3668-VІ), який набрав чинності з 01.10.2011 року, внесені зміни до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», змінено у відсотках розмір обчислення пенсії від грошового забезпечення.

Відповідно до частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у редакції Закону №3668-VI, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Надалі, Законом України від 27.03.2014 року №1166-VІІ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (надалі - Закон №1166-VІІ), який набрав чинності з 01.05.2014 року, внесені до частини 2 статті 13 Закону №2262-ХІІ зміни встановлювали, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

У рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Закони №3668-VI та №1166-VII набрали чинності після призначення пенсії ОСОБА_1 з розрахунку 82% розміру грошового забезпечення військовослужбовця, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Оскільки призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, внесені зміни до частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80 відсотків, а потім 70 відсотків грошового забезпечення не стосується перерахунку вже призначеної пенсії, отже, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців, пенсіонерам органів внутрішніх справ має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 24.04.2018 року у справі №686/12623/17 (номер ЄДРСР - 73604768).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.5 ст.242 КАС України).

Таким чином, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців, пенсіонерам органів внутрішніх справ при розрахунку розміру підвищення до пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» його розмір має обчислюватися із вказаного у довідці грошового утримання станом на 01.01.2016 року, але виходячи із розміру пенсії у відсотках, право на які особа набула на момент виходу на пенсію і розмір яких не може бути зменшено наступними змінами в законодавстві.

Згідно зі статтею 22 Конституції України, закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 під час її перерахунку з 01.01.2016 року з 82% на 70% від відповідних сум грошового забезпечення вчинені не на підставі, не у межах повноважень та у не спосіб, що визначені Конституцією та законами України та є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено відповідачем.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту шляхом зобов'язання відповідача вчинити дії, варто зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 року (заява №38722/02).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

За викладених обставин, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов'язання ГУПФУ у Львівській області провести перерахунок та виплату їй з 01.01.2016 року пенсії у розмірі 82% відповідних сум грошового забезпечення, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1409,60 грн. підлягає стягненню на користь позивача з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов'язання до вчинення дій задоволити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення розміру пенсії з 82 до 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплатити пенсію, відповідно до висновку про призначення пенсії за вислугу років від 21.02.2000 року, відповідно до ст.63 Закону України №2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та до ч.1 п.2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №3668 від 08.07.2011 року «Про заходи, щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» у розмірі 82% відповідних сум грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2016 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (; 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1; АДРЕСА_1) судовий збір в сумі 1409 (одна тисяча чотириста дев'ять) 60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до пп.15.5 п.15 Розділу VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Сподарик Н.І.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 21 січня 2019 року.