Справа № 820/2276/18
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

17.01.2019р. справа №820/2276/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши у порядку загального позовного провадження за процедурою письмового провадження приміщенні суду справу за позовом

ГУ ДФС у Харківській області
до Філії "Ізюмський Райавтодор" ДП "Харківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України"
простягнення коштів за податковим боргом, -

встановив:

Суб'єкт владних повноважень, Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області, у порядку адміністративного судочинства заявив вимогу про стягнення з Філії "Ізюмський Райавтодор" ДП "Харківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" 50.071,90 грн. коштів за податковим боргом.

Аргументуючи заявлені вимоги зазначив, що платник податків у добровільному порядку не виконав податкового обов'язку зі сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору, який виник на підставі податкових повідомлень-рішень № від 15.06.2017 р. та № від 15.06.2017 р.

Вказане спричинило утворення спірної суми заборгованості. Вжиті контролюючим органом заходи, зокрема, направлення податкової вимоги, не призвели до погашення податкового боргу. Посилаючись на вказані вище обставини, позивач просив суд ухвалити рішення про задоволення позову.

Відповідач, Філія "Ізюмський Райавтодор" Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", поданий позов не визнав, посилаючись на його передчасність та безпідставність, правом на участь у судовому засіданні не скористався.

Розглядаючи справу, суд бере до уваги положення ч.ч. 3 і 9 ст.205 КАС України і ураховуючи незмінність завдання адміністративного судочинства згідно з ч.1 ст.2 та ч.4 ст.242 КАС України незалежно від категорії спору, імперативно встановлену законодавцем мету адміністративного судочинства у вигляді захисту прав та інтересів невладного суб'єкта, зміст та характер спірних правовідносин, обсяг доказів, котрі повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній письмовими документами.

Вивчивши доводи позову та відзиву на позову, повно виконавши процесуальний обов'язок зі збору доказів, дослідивши добуті по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, що заявлена суб'єктом владних повноважень вимога про стягнення коштів ґрунтується на податковому повідомленні-рішення № від 15.06.2017р. (про застосування штрафу у сумі 42.064,75грн. та нарахування пені у сумі 4.744,37 грн.) та на податковому повідомленні-рішення № від 15.06.2017р. (про застосування штрафу у сумі 2.962,60 грн. та нарахування пені у сумі 300,18 грн.).

Вирішуючи спір, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

З 01.01.2011 р. таким законом є Податковий кодекс України.

Загальний строк оплати грошових зобов'язань з податків (зборів) визначений ст.57 Податкового кодексу України і складає 10 календарних днів, що настають 1) за останнім днем відповідного граничного строку (у разі самостійного визначення зобов'язання платником податків у документі обов'язкової податкової звітності), 2) за днем отримання податкового повідомлення-рішення (у разі визначення зобов'язання за рішенням контролюючого органу), 3) за днем узгодження (у разі застосування платником податків процедури адміністративного оскарження рішень контролюючого органу).

Цей же строк підлягає застосуванню і до спірних правовідносин у силу дії ст.113 Податкового кодексу України.

У спірних правовідносинах має місце окремий випадок оплати грошових зобов'язань платника податків, що передбачений п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України, позаяк перелічені вище рішення владного суб'єкта були предметом розгляду №820/1896/18 і постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 31.07.2018р. у позові платника відмовлено.

Доказів відсутності обов'язку платника податків у спірних правовідносинах здійснити платіж на користь Державного бюджету України або доказів виконання такого обов'язку сторонами до суду не подано, а судом самостійно не виявлено.

Наявність спірної суми заборгованості підтверджена приєднаною до справи роздруківкою картки особового рахунку платника податків, котра за правилами ст.ст. 73-76 КАС України є належним, допустимим, достатнім та достовірним доказом існування факту невиконаного податкового обов'язку з боку відповідача.

У ході розгляду справи судом з'ясовано, що пеня була нарахована контролюючим органом у спосіб прийняття податкових повідомлень - рішень.

Відтак, правовою підставою для оплати пені у даному випадку слід вважати не положення ст.129 Податкового кодексу України, а приписи ст.ст.54 і 58 Податкового кодексу України.

З огляду на викладені вище міркування, обов"язок по оплаті пені підлягає виконанню платником, але доказів такого виконання до матеріалів справи сторонами не подано.

Вирішуючи справу, суд бере до уваги, що до предмету доказування по адміністративній справі про стягнення заборгованості, котра утворилась внаслідок невиконання публічного обов'язку з проведення платежу на користь Державного бюджету України, місцевого бюджету чи певного суб'єкта владних повноважень з огляду на приписи ч.2 ст.73 КАС України входять обставини: 1) реального існування зобов'язаної особи як суб'єкта права, 2) виникнення публічного обов'язку по здійсненню платежу, 3) доведення до відома зобов'язаної особи факту виникнення публічного обов'язку по здійсненню платежу, 4) виконання публічного обов'язку в добровільному порядку, 5) дотримання органом контролю чи управління визначеної законом процедури виконання публічного обов'язку в примусовому порядку, 6) існування заборгованості з виконання публічного обов'язку, 7) заявлення органом контролю чи управління вимоги про стягнення в межах визначеного законом строку.

Приєднаним до справи документами підтверджено, що 27.11.2017 року контролюючим органом було складено податкову вимогу №39379-17, яка також була направлена на правильну податкову адресу відповідача у розумінні ст.ст. 42, 45, 58, 59 Податкового кодексу України, і отримана представником за довіреністю.

Доказів втрати юридичної дії означеною податковою вимогою матеріали справи не містять.

За таких обставин, слід дійти висновку, що у відповідача за податковими повідомленнями - рішеннями № від 15.06.2017 р. та № від 15.06.2017 р. виник податковий обов'язок, котрий не виконаний у добровільному порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оскільки судовим розглядом не встановлено факту порушення заявленою суб'єктом владних повноважень вимогою прав, свобод та інтересів платника податків у сфері публічно-правових відносин у галузі податкової справи, то позов належить задовольнити.

Розподіл судових витрат необхідно провести за правилами ст. 139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.72-77, 211, 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов - задовольнити.

Стягнути з Філії "Ізюмський Райавтодор" Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (код: 03447115; місцезнаходження: вул. Шмідта, буд. 54-А, м. Ізюм, Харківська область, 64300) на користь Державного бюджету України кошти за податковим боргом у сумі 50.071 (п'ятдесят тисяч сімдесят одна) грн. 90 коп.

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а саме протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Роз'яснити, що скарга може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України.

Суддя Сліденко А.В.