Справа № 280/180/19
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ВІДКРИТТІ ПРОВАДЖЕННЯ В АДМІНІСТРАТИВНІЙ СПРАВІ

16 січня 2019 рокуСправа № 280/180/19
м. Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Стрельнікова Н.В., розглянувши у м.Запоріжжі матеріали адміністративного позову

Енергодарської міської ради Запорізької області

до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1

про скасування реєстрації декларацій,-

ВСТАНОВИВ:

Енергодарська міська рада Запорізької області (далі - позивач) звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1, в якому позивач просить:

-скасувати реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт, проведену Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області Державної архітектурно- будівельної інспекції України 06.11.2013 за № ЗП 00 щодо реконструкції нежитлового приміщення № 231 під торгово-офісні приміщення за адресою: АДРЕСА_1, замовником у якій є Фізична особа-підприємець ОСОБА_1.

-скасувати реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації, проведену Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області Державної архітектурно-будівельної інспекції України 05.06.2014 за № ЗП 62 щодо реконструкції нежитлового приміщення № 231 під торгово-офісні приміщення за адресою: АДРЕСА_1, замовником у якій є Фізична особа-підприємець ОСОБА_1.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї документи суддя дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п.24 рішення від 20.07.2006 по справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 12.10.1978 по справі "Занд проти Австрії" (Zand v. Austria), заява №7360/76] вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у ч.1 ст.6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За приписами п.2 ч.1 ст.4 КАС України, публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 4 КАС України, суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг;

Таким чином, необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення ним владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватися суб'єктом саме у тих правовідносинах, з приводу яких виникає спір.

Відповідно до ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Таким чином, до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників є суб'єктом владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Разом із тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Як свідчить позовна заява, 31.10.2008 між ОСОБА_1 (Орендар) та територіальною громадою в особі Енергодарської міської ради в особі Управління комунальної власності Енергодарської міської ради (Орендодавець) укладено договір оренди № 17-08. За змістом вказаного договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове володіння та користування наступне майно: нежиле приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 312, З кв. м., яке належить Орендодавцю на підставі свідоцтва про право власності Б/Н, виданого виконавчим комітетом Енергодарської міської ради Запорізької області 07.04.2008.

В подальшому, згідно листа Управління комунальної власності Енергодарської міської ради від 07.07.2014 за вих. № 01-20М010-07 адресованому ОСОБА_1, останньому в орендованому приміщенні узгоджено проведення поліпшень на суму 1 517 644, 00 гривень.

Позивач вказує, що під час розгляду в Запорізькому окружному адміністративному суді справи №808/3948/18, Енергодарській міській раді Запорізької області стало відомо про існування Декларації про початок виконання будівельних робіт зареєстрована Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області, яка була зареєстрована 06.11.2013 за№ 00 та Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації зареєстрованої 05.06.2014 Інспекцією державного архітектурно- будівельного контролю у Запорізькій області за № 62.

Вказані декларації були зареєстровані відносно наступного об'єкта: «Реконструкція нежитлового приміщення № 231 під торгово-офісні приміщення», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Замовником декларацій є: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, вид будівництва - реконструкція, код об'єкта 1230.9, III категорія складності.

Позивач стверджує, що внаслідок будівельних робіт площа орендованого ОСОБА_1 нежитлового приміщення збільшилась з 350,1 кв. м. до 421,4 кв. м. шляхом спорудження прибудови до вказаного приміщення на земельній ділянці Енергодарської міської ради, яка не передавалась у власність чи користування орендарю нежитлового приміщення ОСОБА_1

Також позивач посилається на відповідь Управління містобудування та архітектури Енергодарської міської ради від 23.11.2018 за № 216/01-12/01-18, згідно якої, містобудівні умови та обмеження на забудову земельної ділянки та/або містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 не видавалися. Приймаючи до уваги зазначені обставини, які свідчать про відсутність містобудівних умов та обмежень на забудову земельної ділянки, на якій було споруджено прибудову до орендованого приміщення, існують підстави передбачені ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» для скасування Декларації про виконання та Декларації про готовність, а саме - виявлення факту подання недостовірних даних у зареєстрованій декларації, які дають підстави вважати об'єкт самочинним будівництвом.

Позивач стверджує, що оскільки скасування реєстрації декларації можливо як за самостійним рішенням органу державного архітектурно-будівельного контролю, так і за рішенням суду про скасування, що набрало законної сили, а також приймаючи до уваги те, що нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності територіальній громаді міста Енергодар, право на звернення Енергодарської міської ради Запорізької області з даним позовом до адміністративного суду не залежить від досудового вирішення спірного питання самим відповідачем, а тому позивач звернувся із даним позовом до Запорізького окружного адміністративного суду.

Так, відповідно до приписів статті 275 Цивільного кодексу України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Ураховуючи наведені вище нормативні положення, не є публічно-правовим спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою чи юридичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та господарського права.

З установлених судами фактичних обставин справи вбачається, що в цьому випадку виник спір про право, а саме право власності, яке намагається набути Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 на нерухоме майно, на підставі оскаржених декларацій, зокрема, про готовність об'єкта до експлуатації, а саме реконструкція нежитлового приміщення №231 під торгово-офісні приміщення.

Таким чином, виник спір про цивільне право, і подальше оспорювання реєстрації Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області спірних декларацій не може здійснюватися за правилами адміністративного судочинства.

Механізм визнання права власності на той чи інший об'єкт за певним суб'єктом визначений ЦК.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору.

Частиною 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно із закріпленими в пункті 6 частини першої статті 20 зазначеного Кодексу правилами господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Таким чином, суд, враховуючи суть спірних правовідносин та їх суб'єктний склад, дійшов висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження у справі у зв'язку з тим, що вона не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та має вирішуватися судами господарської юрисдикції або місцевими судами в порядку цивільного судочинства в залежності від складу учасників такої справи.

Аналогічна позія викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №816/421/17.

Згідно з п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Про відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу не пізніше п'яти днів з дня надходження позовної заяви (ч.2 ст.170 КАС України).

Згідно із ч.6 ст. 170 КАС України, у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170, 241-243, 248 КАС України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у адміністративній справі за позовом Енергодарської міської ради Запорізької області до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1 про скасування реєстрації декларацій.

Роз'яснити Енергодарській міській раді Запорізької області, що дана справа підлягає розгляду за правилами господарського судочинства або місцевими судами в порядку цивільного судочинства в залежності від складу учасників такої справи.

Ухвала набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.256 КАС України.

Ухвала оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.294, 295 КАС України.

Суддя Н.В.Стрельнікова