Справа № 822/1723/18
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1723/18

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

09 січня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника відповідача: Поліщук Є.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року (повне рішення складено 05 вересня 2018 року у м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 (далі - позивач) до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області (далі - відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

позивач 14.05.2018 звернувся із адміністративним позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 13.04.2018 №0-2213 та стягнути на користь позивача судові витрати.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.09.2018 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 13.04.2018 №0-2213.

Стягнуто на користь ОСОБА_3 704,0 грн. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, те що у витязі інформації Мінекономрозвитку поданої ДФС у 2016 році міститься автомобіль марки Acura, модель MDX, об'єм 3.5, внутрішнього згорання, бензин, АТ, 2014 року випуску, що є у власності позивача. Крім того, у відповіді Мінекономрозвитку від 15.08.2018 вказано, що середньоринкова вартість вказаного автомобіля становить 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої станом на 01.01.2016.

Правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу позивач не скористався.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив колегію суддів її задовольнити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши представника відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

У власності позивача - ОСОБА_3 перебуває автомобіль марки марки Acura, модель MDX, 3.5, внутрішнього згорання, бензин, AT, 2014 року випуску, державний номер НОМЕР_1.

13.04.2018 на підставі підпункту 267.6.2. пункту 267.6 статті 267 ПК України, Головне управління ДФС у Хмельницькій області прийняло податкове повідомлення-рішення №0-2213, яким визначило суму податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25 000,00 грн за 2016 рік.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що в процесі судового розгляду відповідач не довів, що автомобіль 2014 року випуску, який належить позивачу, є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році, оскільки не надав докази щодо пробігу вказаного автомобіля, врахування якого є обов'язковою умовою для визначення середньоринкової вартості автомобіля для цілей оподаткування у 2016 році.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Законом України №71-VІІІ від 28.12.2014 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", який набрав чинності 01.01.2015, статтю 267 ПК України викладено у новій редакції, якою запроваджено транспортний податок.

В свою чергу Законом України від 24.12.2015 №909-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" внесені зміни до ПК України, зокрема, у частині справляння транспортного податку, які набрали чинності з 01.01.2016.

Підпунктом 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України визначено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, у тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Кодексу є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня податкового (звітного) року.

Така середньоринкова вартість транспортного засобу визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті (пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України).

Пунктом 267.4 статті 267 ПК України встановлено, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Пунктом 4 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" від 24.12.2015 № 909-VIII (далі - Закон № 909-VIII) визначено, що у 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

При цьому, вказаним Законом № 909-VIII не встановлювався новий транспортний податок, а також не змінювалась його ставка, тому з 01.01.2016 платниками транспортного податку є власники легкових автомобілів не старше 5 років, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати.

Отже, враховуючи, що статтею 8 закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік" мінімальна заробітна плата установлена в розмірі 1378,00 грн., то 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 складали 1 033 500,00 грн.

Таким чином, об'єктом оподаткування у 2016 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1 033 500,00 грн. та з року випуску яких минуло не більше 5 років включно.

Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 66 (далі - Методика), відповідно до положень пункту 2 якої середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 № 403, де за ціну нового транспортного засобу береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Згідно пункту 5 Методики, ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об'єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація. Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.

Відповідно до пункту 12 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів встановлено, що коефіцієнт коригування ринкової ціни автомобілів залежно від пробігу визначається з урахуванням фактичного та нормативного середньорічного пробігу автомобілів. У разі коли фактичний середньорічний пробіг автомобілів є вищим, ніж їх нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість зменшується, а у разі, коли фактичний середньорічний пробіг є нижчим, ніж нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість збільшується.

Міністерство економічного розвитку і торгівлі України розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше 5 років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (п. 13 Методики).

Пунктом 14 Методики передбачено, що Міністерство економічного розвитку і торгівлі України забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

Обов'язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Міністерства економічного розвитку і торгівлі України інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше 5 років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Отже, судом першої інстанції вірно вказано, що підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Міністерства економічного розвитку і торгівлі України інформація про вартість автомобіля позивача, яка розрахована виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля.

Згідно з листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо визначення середньоринкової вартості легкового автомобіля Acura MDX з об'ємом циліндрів двигуна 3,5 літра, бензин, автоматичною коробкою переключення передач, 2014 року, надісланого на запит Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 08.08.2018, через відсутність у листі Головного управління ДФС у Хмельницькій області даних про пробіг автомобіля надати конкретну інформацію щодо його середньоринкової вартості немає можливості.

Отже, інформація (розрахунок) Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про середньоринкову вартість вищевказаного автомобіля позивача станом на 01.01.2016, що є підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 13.04.2018 № 0-2213 відсутня.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 12.12.2018 у справі №808/3527/16 вказав, що пробіг автомобіля є показником, який прямо випливає на визначення розміру середньоринкової вартості автомобіля для віднесення його до об'єкту оподаткування транспортним податком.

Стосовно листа ДФС від 25.05.2018 № 15884/7/99-99-13-03-02-17, відповідно до якого автомобіль марки Acura, модель MDX, 3.5, внутрішнього згорання, бензин, AT, 2014 року випуску, строк експлуатації до 2 років є в переліку автомобілів, інформацію про які надано Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до ДФС, суд першої інстанції вірно вказав, що такий не є належним та достатнім доказом правомірності нарахування позивачу суми грошового зобов'язання зі сплати транспортного податку оскільки за визначенням статті 267 ПК України такі повноваження належать Міністерству економічного розвитку і торгівлі України.

Таким чином, відповідачем не надано доказів здійснення належного обрахунку середньоринкової вартості автомобіля позивача, яка впливає на віднесення такого автомобіля до об'єкта оподаткування в розумінні підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України, та не вказано які дані використовувалися податковим органом при обчисленні вартості автомобіля позивача.

Отже, враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено, що автомобіль 2014 року випуску, який належить позивачу, є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році, оскільки не надав докази щодо пробігу вказаного автомобіля, врахування якого є обов'язковою умовою для визначення середньоринкової вартості автомобіля для цілей оподаткування у 2016 році, а тому, податкове повідомлення-рішення від 13.04.2018 №0-2213 прийняте протиправно та підлягає скасуванню.

За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв'язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 16 січня 2019 року.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сторчак В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.