Справа № 1140/2246/18
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 січня 2019 року м. Дніпросправа № 1140/2246/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року (суддя Притула К.М., повний текст складено 24.10.2018р.) по справі №1140/2246/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення одноразової грошової допомоги, -

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати неправомірною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області щодо не призначення та не виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 123340,00 грн;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі;

- зобов'язати Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області подати протягом десяти днів з дня набрання судовим рішенням законної сили звіт про виконання судового рішення;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6600,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що він в період часу з 28.02.1995 року по 30.11.2011 року та з 11.05.2014 р. по 06.11.2015 р. проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 р. по 09.09.2016 р. в органах Національної поліції.

Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК від 29.03.2017 № 610142 позивачу повторно встановлена III група інвалідності з 17.02.2017 внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

10.04.2017 року позивач звернувся до ГУНП в Кіровоградській області з заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з отриманням інвалідності

внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Згідно листа ГУНП в Кіровоградській області №288/01/28-18 від 07.02.2018 позивачеві відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки після повторного огляду МСЕК пройшло більше 2 років.

Вважаючи таку відмову протиправною позивач звернувся з позовом до суду.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду фактично мотивовано відсутністю правових підстав для призначення позивачу одноразової грошової допомоги. Такі висновки суд першої інстанції обґрунтував тим, що чинним на момент встановлення позивачу повторно інвалідності ІІІ-ї групи було встановлено граничний строк - 2 роки, у межах якого після первинного встановлення інвалідності працівник міліції має право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, якщо йому встановлено вищу групу інвалідності. З цих підстав суд вказав на те, що оскільки первинно ІІІ групу інвалідності позивачу було встановлено 04.04.2012 р., а повторно ІІІ групу інвалідності він набув лише 17.02.2017 р., тобто зі спливом вказаного дворічного строку, то вказане свідчить про відсутність достатніх правових підстав для призначення позивачу грошової допомоги.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову. Не погоджуючись з висновками суду першої інстанції щодо правомірності відмови відповідачем у призначенні одноразової грошової допомоги, позивач посилається на те, що така відмова не узгоджується з положеннями ст..101 Закону України «Про Національну поліцію», якою визначено вичерпний перелік підстав для відмови у призначенні грошової допомоги. Позивач вказує на те, що після звільнення з поліції йому встановлена інвалідність ІІІ групи вперше, оскільки попереднє встановлення інвалідності стосувалося проходження позивачем служби в органах міліції. З цих підстав, за позицією позивача, відповідач був зобов'язаний призначити йому одноразову грошову допомогу на підставі та розмірах, які визначені Законом України «Про Національну поліцію».

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін з огляду на його законність і обґрунтованість. Позиція відповідача фактично полягає у тому, що по-перше, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги тому, що після первинного встановлення інвалідності позивачу, пройшло більше двох років. По-друге, відповідно до норм Закону України «Про національну поліцію» збільшення відсотку втрати працездатності внаслідок захворювання без встановлення більшої групи інвалідності, не надає право особі на отримання одноразової грошової допомоги. У ОСОБА_1 збільшився ступінь втрати працездатності в межах однієї групи інвалідності, нова група не встановлювалась.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 28.02.1995 по 30.11.2011.

Відповідно до виписки із акту огляду МСЕК від 04.04.2012 р. № 870757 ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності у зв'язку із захворюванням пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.47). Встановлено 50% втрати працездатності у зв'язку із захворюванням отриманим під час проходження служби в ОВС.

У зв'язку з встановленням ІІІ групи інвалідності позивачу призначено та виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 28665,0грн. на підставі Закону України від 20.12.1990 № 565-XII «Про міліцію» та Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі (смерті) або інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707.

З 7.11.2015 по 09.09.2016 ОСОБА_1 проходив службу в поліції. 09.09.2016 звільнився з поліції.

Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК від 29.03.2017 №610142 позивачеві повторно встановлена III група інвалідності з 17.02.2017 внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.14).

29.03.2017 відповідно до довідки серія і номер 12 ААА № 007380, позивачу встановлено 60% втрати працездатності з урахуванням раніше встановлених 50% від 04.04.2012, у зв'язку із захворюванням отриманим під час проходження служби в ОВС (а.с. 13).

10.04.2017 року ОСОБА_1 звернувся до ГУНП в Кіровоградській області з заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з отриманням інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.12).

Листами від 07.02.2018р. №288/01/28-18 та від 08.02.2018 р. № р-2/01/28-2018 відповідачем було повідомлено позивача про відмову в задоволенні його вимог, оскільки після повторного огляду МСЕК пройшло більше 2 років (а.с.9, 17).

Не погодившись з відмовою у призначенні одноразової грошової допомоги позивач звернувся з позовом до суду.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до ст..23 Закону України «Про міліцію» (в редакції на час встановлення позивачу інвалідності вперше) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджений постановою КМУ №707 від 12.05.2007р.

Відповідно до пп.3 п.1 Порядку №707 у разі виникнення у працівника міліції, податкової міліції або членів його сім'ї права на отримання грошової допомоги в розмірі, більшому за раніше виплачену суму, виплата проводиться за вирахуванням такої суми.

Тобто, Порядком №707 передбачено право на отримання грошової допомоги в розмірі більшому за раніше виплачену суму, але підстави виникнення такого права Порядком №707 не визначено.

Постановою КМУ №850 від 21.10.2015р. затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Відповідно до п.4 Порядку №850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що законодавством, чинним на момент встановлення позивачу повторно інвалідності ІІІ-ї групи, було встановлено граничний строк - 2 роки, у межах якого після первинного встановлення інвалідності працівник міліції має право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, якщо йому встановлено вищу групу інвалідності чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності. При цьому, така норма має імперативний характер і жодних виключень з визначеного нею нормативного правила законодавством не передбачено.

Оскільки встановлені обставини справи свідчать про те, що первинно ІІІ групу інвалідності позивачу було встановлено 04.04.2012р., а повторно ІІІ групу інвалідності встановлено 17.02.2017р., суд першої інстанції правильно вказав на те, що вказані обставини свідчать про сплив строку, з яким чинне законодавство пов'язує право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі.

Посилання позивача на те, що одноразову грошову допомогу слід виплачувати на підставі та у розмірах, які визначені Законом України «Про Національну поліцію» з огляду на те, що встановлену у 2017 році групу інвалідності слід вважати встановленою вперше як працівнику поліції, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» право на отримання одноразової грошової допомоги мають особи, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Отже, Закон України «Про Національну поліцію» визначає право на отримання грошової допомоги у разі встановлення інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Як зазначено вище, вперше ІІІ групу інвалідності, у зв'язку з захворюванням пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, позивачу було встановлено 04.04.2012р.

При повторному огляді позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності з 17.02.2017р. Інвалідність встановлена у зв'язку з захворюванням (двобічний коксартроз) пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. У свідоцтві про хворобу №348 (а.с.15) зазначено, що позивач хворіє на коксартроз з 2011р., а з 2013р. - на двобічний.

Тобто, на захворювання, яке стало підставою для встановлення інвалідності, позивач хворів ще до працевлаштування в органах Національної поліції.

При цьому, відповідно до довідки серії 12 ААА №007380 позивачу встановлено 60% втрати працездатності з урахуванням раніше встановлених 50% , у зв'язку із захворюванням пов'язаним з проходженням служби в ОВС.

Таким чином, при повторному огляді позивачу не було встановлено нову (вперше) групу інвалідності, не було змінено причини раніш встановленої інвалідності, якими є захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а лише було змінено відсоток втрати працездатності.

Отже, твердження позивача про те, що встановлену у 2017 році ІІІ групу інвалідності слід вважати встановленою вперше як працівнику поліції, у зв'язку з чим одноразову грошову допомогу слід виплачувати на підставі та у розмірах, які визначені Законом України «Про Національну поліцію», суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що у зв'язку з встановленням позивачу ІІІ групи інвалідності, останній отримав одноразову грошову допомогу у розмірах, які визначалися Законом України «Про міліцію», а тому призначення позивачу грошової допомоги з тих самих підстав, але на підставі положень Закону України «Про Національну поліцію», є необґрунтованим.

Таким чином, встановивши зазначені обставини справи, дослідивши аргументи позивача, з якими останній пов'язує незаконність рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року по справі №1140/2246/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступна та резолютивна частина постанови проголошена 17.01.2019р.

Повне судове рішення складено 18.01.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк