Справа № 826/11302/18
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Степанюка А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Київській області на додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лендагроінвест» до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення №693505/39827752 від 15.05.2018 року, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лендагроінвест» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення Комісії Головного управління ДФС у Київській області ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 10.05.2018 року №693505/39827752 про відмову в реєстрації податкової накладної ТОВ «Лендагроінвест» №3 від 12.04.2018 року; зобов'язання ДФС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №3 від 12.04.2018 року днем її фактичного подання - 30.04.2018 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2018 року адміністративний позов задоволено.

28 вересня 2018 року представник позивача звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового судового рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 6500,00 грн пропорційно з кожного відповідача по 3250,00 грн.

Додатковим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 жовтня 2018 року заяву задоволено, стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лендагроінвест» за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України та Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 6500,00 грн, пропорційно з кожного у розмірі 3250,00 грн.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні заяви відмовити. Доводи апелянтів обґрунтовані тим, що проаналізувавши зроблений позивачем розрахунок та, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених ним витрат, заявлені витрати на правову допомогу є неспівмірними, отже, додаткове судове рішення є не обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів в суді ТОВ «Лендагроінвест» здійснював адвокат Валько Ігор Вікторович адвокатського бюро «Валько Ігор та партнери».

Відповідно до договору про надання правової (правничої) допомоги №106/18 від 02.07.2018 року, укладеного між адвокатським бюро «Валько Ігор та партнери» та ТОВ «Лендагроінвест», за надання правової допомоги ТОВ «Лендагроінвест» зобов'язується сплатити гонорар протягом п'яти робочих днів з моменту отримання Акту - рахунку прийому передачі послуг, якщо інший строк не узгоджено сторонами в додаткових угодах до Договору (п. 4.5 Договору).

Згідно з актом-рахунком №1 прийому-передачі послуг від 10.07.2018 року за договором про надання правової (правничої) допомоги №106/18 від 02.07.2018 року, адвокатському бюро «Валько Ігор та партнери» позивачем сплачено 6500,00 грн. за послугу - аналіз документів та підготовка позову щодо блокування (відмови в реєстрації) податкової накладної з ПДВ №3 від 12.04.2018 року (16.07.2018 року).

Сплата позивачем зазначеної вище послуги підтверджена платіжним дорученням №6 від 31.07.2018 року на суму 13675,50 грн.

Вказані докази відповідають вимогам ст. 134 КАС України щодо надання детального опису виконаних робіт, необхідних для надання правової допомоги.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст.132 КАС України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 4-5 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом першої інстанції проаналізовано зміст наданих позивачем документів щодо підтвердження обґрунтованості заявленого розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та зазначено, що надані позивачем докази свідчать про відповідність заявленої до стягнення суми витрат встановленим ч. 5 ст. 134 КАС України критеріям.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною сьомою статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що представником позивача своєчасно у встановлені законом строки подано відповідні документи щодо витрат на професійну правничу допомогу, документи складено у відповідності до вимог законодавства, а тому доводи апелянта щодо того, що подані документи не можуть бути підставою для підтвердження понесених витрат не відповідають дійсності.

Апелянт наголошує про відсутність підстав для стягнення витрат, а також вважає, що сума зазначених адвокатом витрат є завеликою і неспівмірною з ціною позову та наданою правничою допомогою.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов'язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов'язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Апелянтами зазначено, що незрозуміло, яким чином була розрахована сума на надання правничої допомоги, так як справа знаходилась на розгляді у суді першої інстанції та при розрахунку суми витрат повинні братися до уваги такі чинники як кількість судових засідань, які відбулися по даній справі та час, протягом якого відбулось судове засідання.

Разом із тим, з наданих позивачем документів вбачається, що сума правничої допомоги вирахована з погодинної оплати за конкретні дії, а саме: аналіз документів та підготовка позову щодо блокування (відмови в реєстрації) податкової накладної з ПДВ №3 від 12.04.2018 року (16.07.2018 року).

Додаткових вимог по оплаті інших дій адвоката позивачем не заявлялось, доказів їх оплати надано не було.

Відповідно до акту-рахунку №1 прийому-передачі послуг від 10.07.2018 року виконавець повністю надав, а замовник прийняв послуги, передбачені договором про надання правової (правничої) допомоги від 02.07.2018 №106/18, загалом адвокатом витрачено 5 годин часу.

Колегія суддів, враховує кількість затраченого часу та об'єм наданих послуг, а також враховує інший витрачений адвокатом час під час надання позивачу правничої допомоги і приходить до висновку, що вказана сума витрат у розмірі 6500 грн є співмірною з наданою правничою допомогою.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції прийнято з дотримання норм матеріального і процесуального права, а тому не підлягає скасуванню, натомість відповідачами на надано належних доказів на підтвердження необґрунтованості понесених позивачем витрат на правничу допомогу, не спростовано надані позивачем документи.

Доводи апеляційних скарг не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення, а додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Епель

А.Г. Степанюк