Справа № 826/8710/18
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2019-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 січня 2019 року № 826/8710/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Григоровича П.О., за участі секретаря судового засідання Морозової Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛІТ»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 000215401 ,

Представники сторін:

Позивача: Волосна Я.О.;

Відповідача: Шпінь В.І., Лінчук Н.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аліт» (надалі - позивач, товариство) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києва (надалі - відповідач, контролюючий орган), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.02.2018 №.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.06.2018 відкрито загальне провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 08.01.2018 закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні в цей же день - 08.01.2019на

Як вбачається з матеріалів справи, позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та зазначає, що не погоджується з висновками Акта перевірки щодо порушення позивачем відповідних положень Податкового кодексу України, оскільки висновки відповідача за наслідками проведеної перевірки щодо порушень позивачем положень Податкового кодексу України при визначенні суми податкового кредиту є хибними, базуються виключно на суб'єктивних припущеннях перевіряючих, які не мають підтвердження належними доказами.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву. Посилається на те, що під час проведення перевірки встановлено господарські взаємовідносини позивача з підприємствами, які на думку контролюючого органу, мають ознаки фіктивності. А тому, правочини, що укладені між позивачем та контрагентами є такими, що не мали на меті настання реальних наслідків, а у позивача відсутнє законне право на віднесення сум по спірним правовідносинам до відповідних показників податкової звітності. За таких обставин, контролюючий орган просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27 лютого 2018 року відповідачем на підставі акту перевірки № 35/26-15-14-01-05/30255335 від 01.02.2018, прийнято наступне оскаржуване податкове повідомлення -рішення, а саме:

- , яким позивачу за порушення п.п.185.1, 188.1, 198.1, 198.2, 198.3, 198.6, 200.2, 201.1, 201.2, 201.6, Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість» всього в сумі 3 284 395,00 грн, в т.ч. за основним платежем в сумі 2 627 516,00 грн, штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 656 879,00 грн.

Як вбачається з акта перевірки та письмових заперечень відповідача, збільшення грошового зобов'язання та застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій ґрунтується на обставинах безтоварності господарських операцій між позивачем і ТОВ «Горсан», ТОВ «Константа Метал Трейдинг», ТОВ «ТК «Гама», ТОВ «Експопоставка», ТОВ «Алекстрейд ЛТД», ТОВ «Борд-Сервіс», ТОВ «Розвиток 2015», ТОВ «БК «Альтор».

Безтоварність господарських операцій, в свою чергу, ґрунтується на обставинах:

1) існування досудових розслідувань по кримінальним провадженням, порушеним за ознаками злочинів, передбачених ст. ст.205, 212 КК України, в яких фігурують ТОВ «Горсан», ТОВ «Константа Метал Трейдинг», ТОВ «Борд-Сервіс», ТОВ «Розвиток 2015», ТОВ «БК «Альтор»;

2) існування вироків судів у кримінальних справах, за яким посадових осіб ТОВ «ТК «Гама», ТОВ «Експопоставка», ТОВ «Алекстрейд ЛТД» визнано винними у вчиненні злочинів, передбачених ст. 212 КК України (ТОВ «ТК «Гама»), ст.205 КК України (ТОВ «Експопоставка», ТОВ «Алекстрейд ЛТД»).

Інших обставин збільшення грошового зобов'язання та застосування штрафних санкцій акт перевірки в собі не містить.

Не погоджуючись з обґрунтованістю зазначених доводів контролюючого органу та, як наслідок, правомірністю податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 90 КАС України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Чинне законодавство України не містить в собі визначення поняття «безтоварність» (господарської операції).

Разом з тим, Закон України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» пов'язує господарську операцію не з самим по собі фактом підписання цивільно-правової угоди (договору), а з безпосереднім фактом руху активів платника податків та рухом його коштів. Відтак, для того, щоб господарська операція вважалася законною, необхідною умовою є реальність її виконання, тобто пов'язаність змісту та обсягу господарської операції, що відображена в первинних документах з рухом товару, наданням послуг, виконанням робіт.

Укладення правочину має бути передумовою фактичного досягнення тих цілей, на настання яких він спрямований. Згідно статті 234 Цивільного кодексу України угода, яка не спрямована на настання реальних правових наслідків є фіктивною. Отже, вбачається за можливе прийти до висновку, що фіктивна і «безтоварна операція» є тотожними поняттями.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України фіктивне підприємництво це створення або придбання суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона.

Стаття 205 Кримінального кодексу України встановлює відповідальність за дії, які з зовнішнього боку є цілком легальними. При цьому, ключовою характеристикою виступає змістовний момент, а саме фіктивність - відсутність у осіб, які стоять за створеним або придбаним суб'єктом підприємництва, справжнього наміру здійснювати діяльність, зафіксовану в установчих документах і пов'язану з виробництвом товарів, виконанням робіт або наданням послуг. Зазначені особи мають на меті інше - прикриваючись юридичною особою, вони прагнуть приховати свою незаконну діяльність.

Частиною 2 ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України саме вирок суду в кримінальній справі, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

За змістом ч.6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до буквального тлумачення зазначеної норми, преюдиційними обставинами, що звільнені від доказування, є обставини, встановлені безпосередньо: 1) вироком у кримінальній справі, ухвалою про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності; 2) або постановою про адміністративний проступок.

За таких обставин, висновки, в даному випадку, відсутності об'єктів оподаткування ПДВ, до яких прийшов контролюючий орган через призму ознак фіктивності діяльності контрагентів позивача ТОВ «Горсан», ТОВ «Константа Метал Трейдинг», ТОВ «Борд-Сервіс», ТОВ «Розвиток 2015», ТОВ «БК «Альтор», яка (фіктивність), встановлена в акті перевірки з огляду на матеріали досудових розслідувань, не сприймаються судом, як преюдиційна обставина, відповідно до частини 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, акт перевірки не містить в собі інформації про існування вироку та/або ухвали про закриття кримінального провадження, які набрали законної сили та якими б посадових осіб контрагентів позивача ТОВ «Горсан», ТОВ «Константа Метал Трейдинг», ТОВ «Борд-Сервіс», ТОВ «Розвиток 2015», ТОВ «БК «Альтор» або безпосередньо посадових осіб позивача, було визнано винними у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 205, 212 КК України, або звільнено від кримінальної відповідальності за нереабілітуючих обставин.

В той же час, як вбачається з акту перевірки, контролюючим органом було детально здійснено аналіз змісту та обсягу господарських операцій між позивачем і ТОВ «Горсан», ТОВ «Константа Метал Трейдинг», ТОВ «Борд-Сервіс», ТОВ «Розвиток 2015», ТОВ «БК «Альтор», що вказані в наданих позивачем до перевірки договорах поставки та первинних документах.

Жодних зауважень до належності та повноти наданих до перевірки документів акт перевірки в собі не містить.

Аналогічні документи по взаємовідносинам з ТОВ «Горсан», ТОВ «Константа Метал Трейдинг», ТОВ «Борд-Сервіс», ТОВ «Розвиток 2015», ТОВ «БК «Альтор», долучено позивачем до матеріалів справи.

Зі змісту наданих позивачем до матеріалів справи документів, судом встановлено, що між ТОВ «АЛІТ» і ТОВ «ГОРСАН» було укладено договір №1408-2015 від 14.08.2015р., згідно якого останній зобов'язаний поставити продукцію електротехнічного призначення. На виконання цього договору ТОВ «АЛІТ» отримано електротехнічну продукцію на суму 110 494,80 грн., що підтверджується видатковою накладною № 949 від 14.08.2015р.

ТОВ «АЛІТ» сплатило ТОВ «ГОРСАН» кошти за продукцію в сумі 110494,80 грн.

Отримана від ТОВ «Горсан» продукція - лист 8 мм.3 була використана у виготовленні готової продукції, про що свідчать звіти виробництва за 01.10.2015-30.10.2015; за 01.09.2015-30.09.2015; за 01.08.2015-31.08.2015.

Між ТОВ «АЛІТ» і ТОВ «Константа Метал Трейдінг» було укладено договір №1104-ОБ від 11.04.2016р., згідно якого останній зобов'язаний поставити продукцію (специфікація №1 від 27.04.2016 до договору №1104-ОБ від 11.04.2016р.) на суму 3163200,00 грн.

На виконання умов договору ТОВ «АЛІТ» було отримано: стенд попереднього склеювання спіралей, двигун до профілюючого верстату для виготовлення спіралей, ніж профілюючого верстату для виготовлення спіралей, тощо, на суму 3163200,00 грн., що підтверджується видатковими накладними №РН-02 від 29.04.2016р., №РН-03 від 29.04.2016р., №РН-04 від 29.04.2016р., №РН-05 від 29.04.2016р, №РН-06 від 29.04.2016р., №РН-07 від 29.04.2016р., №РН-08 від 29.04.2016р., №РН-09 від 29.04.2016р.

ТОВ «АЛІТ» сплатило ТОВ «Константа Метал Трейдінг» за продукцію 411 216,00 грн., а залишок несплаченої суми у розмірі 2 751 984,00 грн був сплачений на підставі договору про відступлення права вимоги, що відповідачем не заперечується.

Крім того, між ТОВ «АЛІТ» і ТОВ «Константа Метал Трейдінг» було укладено договір №2204-Т від 22.04.2016р, згідно якого останній зобов'язаний поставити товар - інструмент.

На виконання умов договору ТОВ «АЛІТ» були отримані: вставка до фрези d 16; вставка до фрези d35; гравер по графіту; конус ВТ 40 до свердла; метчик спіральний М10; метчик спіральний M12, тощо, на суму 330232,80 грн., що підтверджується видатковою накладною №PH-01 від 29.04.2016р.

ТОВ «АЛІТ» сплатило ТОВ «Константа Метал Трейдінг» за товар 42 930,26 грн., а залишок несплаченої суми у розмірі 287 302,54 грн був сплачений на підставі договору про відступлення права вимоги, що контролюючим органом не заперечувалось.

Інструмент, отриманий від ТОВ «Константа Метал Трейдінг», був перевезений ТОВ «АЛІТ» власним транспортом, про що свідчить товарно-транспортна накладна №1 від 29.04.2016 року, та був введений ТОВ «АЛІТ» в експлуатацію на підставі Акту введення в експлуатацію від 30.04.2016 року.

Стосовно взаємовідносин позивача з ТОВ «Борд-сервіс», суд зазначає наступне

Між ТОВ «АЛІТ» і ТОВ «БОРД-СЕРВІС» було укладено договір №28-09/16 від 28.09.2016р., згідно якого останній зобов'язався поставити товар - трубу алюмінієву, відповідно до специфікації №1 на суму 2980747,65 грн та специфікації №2 на суму 16303,51 грн.

На виконання умов договору ТОВ «АЛІТ» були отримані: Труба 250x5 10,43 м.п; труба 250x5 11,93 м.п.; труба 250x5 13,43м.п.; труба 250x5 13,51 м.п., тощо, що підтверджується видатковими накладними №05-10/16 від 05.10.2016р. та №06-10/16 від 05.10.2016р.

ТОВ «АЛІТ» сплатило ТОВ «БОРД-СЕРВІС» 2 997 051,16 грн за поставлений товар.

При цьому, як свідчать матеріали справи, товар, що спочатку був придбаний постачальником - ТОВ «БОРД-СЕРВІС», був ввезений на митну територію України з Нідерландів за міжнародними товарно-транспортними накладними (CMR) №59165, №59161 від 18.09.2016 та №59162 від 19.09.2016, виробник труби - Nedal Aluminium.

Вказані труби були передані позивачем на зберігання ТОВ «ХОРОС» на підставі укладеного Договору зберігання №Х-0510 від 05.10.2016 року, акту приймання-передачі №1 від 05.10.2016 та повернуті зі зберігання за актом № 2 від 01.12.2016р.

Труба алюмінієва була використаний ТОВ «АЛІТ» у виробництві готової продукції, про що свідчить Звіт з виробництва за 01.12.2016-30.12.2016.

Разом з цим, між ТОВ «АЛІТ» та ТОВ «Розвиток 2015» було укладено договір №0409-2015 від 04.09.2015р., згідно якого останній зобов'язаний поставити позивачу наступний товар - електричне обладнання і матеріали.

На виконання умов договору ТОВ «АЛІТ» було отримано товар: термічний патрон для зварювання проводів типу АС ПАС-120; термічний патрон для зварювання проводів типу АС ПАС-120; термічний патрон для зварювання проводів типу АС ПАС-150; термічний патрон для зварювання проводів типу АС ПАС-185, тощо, на підтвердження чого надано видаткові накладні №74 від 08.09.2015р. та №83 від 11.09.2015р.

В подальшому придбаний позивачем у ТОВ «Розвиток 2015» товару був реалізований на ПП «Енерго-Леп-Комплект», ПАТ «ДТЕК «Донецькобленерго», ПАТ «Київсільенерго», ТОВ «Хорос», тощо, що підтверджується належним чином засвідченими копіями відповідних договорів і видаткових накладних, які долучені позивачем до матеріалів справи.

Між ТОВ «АЛІТ» та ТОВ «БК АЛЬТОР» було укладено договір 0206-ТД від 02.06.2016р, згідно якого останній зобов'язаний поставити товар - листи алюмінієві та ізолятори, відповідно до специфікації №1 на суму 2002139,04 грн.

На виконання умов договору ТОВ «АЛІТ» отримано товар - Ізолятор ZJ-24Q/110*240; Листи алюмінієві, стандарт ENAW-1050A Н24 (Алюміній 99,5%; зміцнений матеріал) на суму 2002139,04 грн., що підтверджується видатковою накладною №136 від 12.10.2016р.

ТОВ «АЛІТ» сплатило ТОВ «БК АЛЬТОР» за такий товар 2 002 139,04 грн.

Отримані від ТОВ «БК АЛЬТОР» листи алюмінієві та ізолятори були використані Позивачем для виробництва токопроводу, що підтверджується Актом про списання №47 від 28.04.2017.

Між ТОВ «АЛІТ» та ТОВ «БК АЛЬТОР» було укладено договір 1-2103/у від 21.03.2016р., згідно якого останній зобов'язаний надати послуги з механічної та термічної обробки матеріалів, відповідно до специфікацій №1 від 21.03.2016р. на суму 29978,88 грн; №2 від 28.03.2016р. на суму 25001,28 грн; №3 від 18.04.2016р. на суму 413370,24 грн.

На виконання умов договору ТОВ «АЛІТ» отримало вказані послуги на суму 468 350,40, що підтверджується наступними первинними документами: акт б/н від 21.03.2016р.; акт б/н від 06.04.2016р.; акт б/н від 20.04.2016р.; акт №114 від 28.03.2016р.; акт №124 від 18.04.2016р.; акт №125 від 25.04.2016р.

Отримані від ТОВ «БК АЛЬТОР» та доведені до відповідного технічного стану товари були реалізовані наступним підприємствам: ПАТ «Електрометалургійний завод «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» за договором №0204-2014/11140306 від 02.04.2014 року, що підтверджується видатковими накладними №74 від 28.03.2016, №110 від 18.04.2016; ВП Миронівська ТЕС ПАТ «ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРЕО» за договором №012-МиТес від 09.02.2016, що підтверджується видатковою накладною №126 від 26.04.2016; ТОВ «Жмеринський Агромаш» за договором від 28.12.2015, що підтверджується накладною №9 від 17.03.2016.

Також між ТОВ «АЛІТ» і ТОВ «БК АЛЬТОР» було укладено договір №2704-ТД від 27.04.2016р., згідно якого останній зобов'язаний поставити позивачу товар - металопрокат.

На виконання цього договору ТОВ «АЛІТ» отримано товар - Полоса 10x60 ст.3; Полоса 30x8 ст.20; Цинк марки ЦВ (в чушках); Круг 12 ст.20; Круг 16 ст.20; Круг 22 ст.20; Круг 28 ст. 20; Лист г/к 12 mm; Лист г/к 8мм, на суму 1451350,54 грн., що підтверджується видатковими накладними №198 від 27.04.2016р, № 199 від 28.04.2016р.; №200 від 29.04.2016р.; №201 від 29.04.2016р.

ТОВ «АЛІТ» сплатило ТОВ «БК АЛЬТОР» за поставлений товар 1 188 675,54 грн, а залишок у розмірі 262 674,80 грн. сплачено іншій компанії за договорами відступлення права вимоги.

Вказаний товар був використаний у виробництві готової продукції, про що свідчать Звіти з виробництва за 01.04.2016-29.04.2016, за 04.05.2016-31.05.2016, за 01.06.2016-30.06.2016, за 11.07.2016-29.07.2016, за 01.08.2016-31.08.2016, за 01.09.2016-30.09.2016, за 03.10.2016- 31.10.2016, за 01.11.2016-30.11.2016, за 01.12.2016-30.12.2016.

В той же час, між ТОВ «АЛІТ» і ТОВ «ЕКСПОПОСТАВКА» було укладено договір №2015/1-1 від 01.10.2015р., згідно якого останній зобов'язаний поставити товар - металопрокат в асортименті. На виконання умов договору ТОВ «АЛІТ» отримано товар - лист г/к 8 мм та лист г/к 10 мм на суму 232070,28 грн., що підтверджується видатковою накладною № 101 від 01.10.2015р.

ТОВ «АЛІТ» сплатило ТОВ «ЕКСПОПОСТАВКА» за поставлений товар 232 070,28 грн.

01 червня 2016 року між ТОВ «АЛІТ» і ТОВ «Апекстрейд ЛТД» було укладено договір А-0106, згідно умов якого ТОВ «Апекстрейд ЛТД» зобов'язався поставити товар - труба алюмінієва на суму 4228796,80 грн.

На виконання умов договору ТОВ «АЛІТ» отримано товар - Труба 120x8 6,53м.п.; Труба 300x15 12,00м.п.; Труба 300x15 7,90м.п. на суму 4228796,80 грн., що підтверджується видатковою накладною накладна №55 від 05.10.2016р..

ТОВ «АЛІТ» сплатило ТОВ «Апекстрейд ЛТД» за поставлений товар 4 228 796,80 грн.

Разом з цим, як вже зазначалось, не прийняття до уваги наданих до перевірки документів по взаємовідносинам позивача з зазначеними вище контрагентами, як належних доказів правомірності формування позивачем показників податкової звітності, обумовлено лише припущеннями посадових осіб контролюючого органу щодо ознак фіктивності діяльності вказаних суб'єктів господарювання.

Відповідно до положень ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оскільки в основу прийнятого ППР покладено висновки про безтоварність господарських операцій внаслідок порушенням норм податкового законодавства іншими, а ніж позивач особами, Окружний адміністративний суд міста Києва не вбачає за необхідне повторно детально здійснювати аналіз первинних бухгалтерських, перевізних та податкових документів по взаємовідносинам позивача зі спірними контрагентами, адже, як вже зазначалось, акт перевірки жодних претензій до належності та повноти наданих до перевірки документів, в собі не містить.

Посилання контролюючого органу в акті перевірки на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.02.2017 у кримінальному провадженні №00000077, як безумовний доказ безтоварності господарських операцій між позивачем і ТОВ «Експопоставка», а також посилання на вирок Печерського районного суду м. Києва від 23.06.2017 по кримінальному провадженню №0000029, як безумовний доказ безтоварності господарських операцій між позивачем і ТОВ «Апекстрейд», судом відхиляються, з урахуванням наступного.

Так, частини 4, 6 ст. 78 КАС України вказують на факти, які містяться у винесених раніше судових рішеннях. Ці факти мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність - обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності установлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу.

Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У кримінальних провадженнях суб'єктний склад учасників справи не має значення для визнання вироку преюдиціальним. Для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок, цей вирок є обов'язковим лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою. Всі інші факти підлягають доказуванню незалежно від того, що вони викладені у вироку. Те саме стосується і постанов суду у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.02.2017 у кримінальному провадженні №00000077 (справа №335/13457/16-к) ОСОБА_6 (заступника директора ТОВ «Експопоставка»), ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 205 КК України та призначено відповідне покарання.

Відповідно до вироку Печерського районного суду міста Києва від 23.06.2017 у кримінальному провадженні №0000029 (справа №757/26000/17-к), затверджено угоду від 10.05.2017 між прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_8 (директор ТОВ «Апекстрейд ЛТД») про визнання винуватості.

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205, ч. 1 ст. 358 КК України, та призначено відповідне покарання.

Таким чином, преюдиційними фактами, згідно зазначених вироків є факт вчинення ОСОБА_4, ОСОБА_9 правопорушення, яке передбачене ст. 205 КК України, тобто придбання суб'єкта господарювання без мети здійснення господарської діяльності.

Окружний адміністративний суд м. Києва вважає за необхідне відзначити, що особи, які з метою прикриття створюють та (або) придбавають суб'єкт підприємницької діяльності, можуть з використанням останнього здійснювати також і реальну фінансово-господарську діяльність, у т. ч. приховану від оподаткування, оцінка цим обставинам, має надаватись саме в процесі кримінального провадження, порушеного за ознаками злочину, передбаченого статтею 212 Кримінального кодексу України.

Злочин за ст. 205 КК України вважається завершеним з моменту державної реєстрації (придбання) суб'єкта господарської діяльності, а тому вказані вироки не можуть спростовувати можливість здійснення ОСОБА_4, ОСОБА_9 управління ТОВ «Апекстрейд ЛТД», ТОВ «Експопоставка» вже після державної реєстрації підприємства та здійснення такими підприємствами також і реальної господарської діяльності.

Окружний адміністративний суд міста Києва приймає до уваги правову позицію Верховного Суду України, викладену в Постанові від 11.04.2017 №826/18925/14, згідно якої, якщо у вироку не надавалась оцінка господарським операціям контрагента з платником податків (покупцем товару), вирок не містить відомостей про відсутність господарських операцій, а лише встановлює факт реєстрації контрагента, то наявність такого вироку не може бути беззаперечним доказом безтоварності фінансово-господарських операцій.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що не приймаючи до уваги змісту та обсягу господарських операцій, що вказані в наданих до перевірки документах, тим самим приходячи до переконання про відсутність об'єкту оподаткування по спірним господарським операціям між позивачем і ТОВ «Горсан», ТОВ «Константа Метал Трейдинг», ТОВ «Експопоставка», ТОВ «Апекстрейд ЛТД», ТОВ «Борд-Сервіс», ТОВ «Розвиток 2015», ТОВ «БК «Альтор», контролюючий орган посилається на те, що внаслідок порушень норм податкового законодавства третіми особами, з якими позивач безпосередньо у взаємовідносини не вступав, вказані документи не спричиняють змін в бухгалтерському та податковому обліку позивача, внаслідок чого останній позбавлений законного права на віднесення сум по документам до показників податкової звітності.

Відповідно до ст. 1 розділу І Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Тобто, відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підтвердженням здійснення господарської операції є належним чином оформлені первинні документи, що містять дані про зміст господарських операцій.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 ПК України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Відповідно до п. «а» ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Таким чином, податкова накладна є документом, який є підставою для нарахування податкового кредиту.

Між тим, наявність податкових накладних та видаткових накладних, актів приймання-передачі товару, дійсно є обов'язковою обставиною для визначення правильності формування показників податкової звітності, але не вичерпною, оскільки підставою для виникнення права на податковий кредит та витрати є, зокрема, реальність господарських операцій, на підставі яких сформовано такі показники податкової звітності.

Фактичне здійснення господарських операцій підтверджується належним чином оформленими первинними документами, які повністю відповідають вимогам, встановленим статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року № 996-ХІV - містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, скріплені печатками контрагентів.

Суд позбавлений можливості прийняти до уваги посилання відповідача на невідповідність первинних документів вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», адже самі по собі порушення норм податкового законодавства іншими, а ніж позивач особами, не можуть бути доказом протиправної поведінки позивача.

В розумінні ст.16 ПК України, навіть за умови допущення попередніми постачальниками у ланцюгу постачання товару/надання послуг певних порушень податкового законодавства, дані обставини тягнуть негативні наслідки саме для таких постачальників та не впливають на право позивача (добросовісного платника податку) на віднесення відповідних сум до складу податкового кредиту та витрат.

ПК України не містить в собі таких підстав для зменшення платнику податків від'ємного значення з ПДВ, як наявність розбіжностей між податковим кредитом покупця та податковими зобов'язаннями відповідача, та/або наявністю висновку посадової особи податкового органу щодо ознак «фіктивності» контрагента, а фактичність господарських операцій позивача з контрагентами підтверджується належним чином завіреними копіями доказів, що наявні в матеріалах справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що не прийняття до уваги змісту та обсягу господарських операцій, вказаних в наданих до перевірки документах, як наслідок, твердження про відсутність об'єктів оподаткування по спірним господарським операціям, ґрунтується виключно на припущені порушень норм податкового законодавства іншими, а ніж позивач особами, внаслідок чого, на думку контролюючого органу, первинні документи не спричиняють змін в бухгалтерському та податковому обліку позивача, а останній позбавлений законного права на віднесення сум по документам до показників податкової звітності.

При цьому, твердження суду про наявність в доводах контролюючого органу виключно припущень щодо неправомірної поведінки ТОВ «Горсан», ТОВ «Константа Метал Трейдинг», ТОВ «Борд-Сервіс», ТОВ «Розвиток 2015», ТОВ «БК «Альтор» в ланцюгу постачання, ґрунтується на тому, що оскільки представником відповідача не надано доказів прийняття відповідних податкових повідомлень-рішень, якими б таким особам збільшувались/зменшувались суми грошових зобов'язань з ПДВ, то доводи, викладені в акті перевірки позивача, є лише думкою певної посадової особи, відповідальної за складання таких актів.

Відтак, доводи, викладені в акті перевірки спростовуються належними та допустимими доказами, що наявні в матеріалах справи, а обставини, на які посилається представник відповідача, не можуть бути достатніми підставами для визнання правочинів між позивачем та ТОВ «Горсан», ТОВ «Константа Метал Трейдинг», ТОВ «Борд-Сервіс», ТОВ «Розвиток 2015», ТОВ «БК «Альтор» недійсними та не можуть одночасно бути достатніми доказами «безтоварності»/неможливості фактичного здійснення господарських взаємовідносин між позивачем та контрагентами.

Частина 1 ст. 91 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Отже, за змістом зазначеної норми державна реєстрація юридичної особи є юридично значимою дією, з якою цивільне та господарське законодавство пов'язує виникнення цивільної правоздатності.

Як вбачається з пояснень позивача, а зворотного акт перевірки не містить, на момент вчинення господарських правовідносин між позивачем та контрагентами і на момент фактичного виконання даних господарських відносин, контрагенти позивача, як юридичні особи були внесені в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та були зареєстрованими платниками податку на додану вартість.

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару у ланцюгу постачання від виконання податкових зобов'язань може свідчити про незаконність формування податкового кредиту/витрат, однак таких обставин в ході розгляду даної справи встановлено не було.

Вищевказана позиція Окружного адміністративного суду м. Києва узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини. Так, основним висновком у рішенні від 22.01.2009 у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» № 3991/03 Європейський суд з прав людини зазначив, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою податку на додану вартість, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної податком на додану вартість поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Відтак, приймаючи до уваги все вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що контролюючим органом з посиланням на належні та допустимі докази, не доведено обставин протиправного формування позивачем податкового кредиту в сумі 2 548 693,00 грн по взаємовідносинам з ТОВ «Горсан», ТОВ «Константа Метал Трейдинг», ТОВ «Експопоставка», ТОВ «Апекстрейд ЛТД», ТОВ «Борд-Сервіс», ТОВ «Розвиток 2015», ТОВ «БК «Альтор».

Стосовно формування позивачем податкового кредиту в сумі 78 823,00 грн за жовтень 2015 по взаємовідносинам з ТОВ «ТК «Гама», Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК. Так, згідно з положенням пункту 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

В той же час, правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (надалі - Закон №996).

Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що повязана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996 господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Судом встановлено, що Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 25.11.2016 по справі №335/12032/16-к 1-кп/335/581/2016 винесено вирок по кримінальному провадженню №0000110, за обвинуваченням ОСОБА_10, ОСОБА_11, у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст.28, 2 ч. ст. 27 - ч.2 ст. 212 КК України, яким ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.205, ч.3 ст.28 ч.2 ст.205, ч.3 ст.28 ч.2 ст.205, ч.5 ст.27 ч.2 ст.212 КК України, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.205, ч.3 ст.28 ч.2 ст.205, ч.3 ст.28 ч.2 ст.205, ч.5 ст.27 ч.2 ст.212 КК України.

Вказаним вироком, серед іншого, встановлено: «…на виконання злочинної мети по прикриттю незаконної діяльності підприємств, шляхом документального оформлення неіснуючих операцій з підприємствами - вигодонабувачами, ОСОБА_10 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11, використовували печатку ТОВ «ТК Гама», здійснили прикриття незаконної діяльності суб'єктів господарської діяльності реального сектору економіки, у тому числі надання їм послуг по ухиленню від сплати податків та конвертації безготівкових коштів у готівку.

Так, ОСОБА_11 у період з 04.02.2015 по 30.09.2016 знаходячись за адресою місця свого мешкання: м. Запоріжжя, вул. Гоголя, будинок, 169, квартира №41, у подальшому знаходячись у офісних приміщеннях за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги 30 приміщення 2, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська 83, після чого знаходячись у приміщенні за адресою: м. Запоріжжя, проспект Соборний 92, з метою прикриття незаконної діяльності суб'єктів господарювання реального сектору економіки, шляхом укладання нікчемних угод з підконтрольними суб'єктами господарювання, систематично проставляла відбитки печатки ТОВ «ТК Гама» на бланках господарських та бухгалтерських документів. Зазначені послуги надавалися співучасниками у вчиненні злочину за грошову винагороду у розмірі від 7 до 14 % від суми перерахованих та проконвертованих грошових коштів, яка потім їм виплачувалася представниками підприємств реального сектору економіки за прикриття їх незаконної діяльності із штучної мінімізації податкових зобов'язань».

При цьому, ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_11 у період з 04.02.2015 по 30.09.2016 забезпечив прикриття незаконної діяльності, в тому числі, за жовтень 2015 - ТОВ «АЛІТ» 17.

За таких обставин, оскільки зазначеним вище вироком встановлено обставини укладення ТОВ «ТК Гама» нікчемних угод, в тому числі з позивачем в жовтні 2015 року, відповідно, позивач позбавлений права на податковий кредит в сумі 78 823,00 по взаємовідносинам з ТОВ «ТК Гама».

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, оскільки контролюючим органом доведено протиправність формування позивачем податкового кредиту в сумі 78 823,00 грн, податкове повідомлення-рішення від 27.02.2018 № на суму 2 627 516,00 грн за основним платежем та 656 879 грн за штрафними (фінансовими) санкціями підлягає визнанню протиправним та скасуванню в частині основного платежу в сумі 2 548 693 грн (2627516 - 78823) та штрафних (фінансових) санкцій в сумі 637 173,25 грн (2 548 693 * 0,25).

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Так, позивачем сплачено судовий збір в сумі 49 265,93 грн.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, судовий збір підлягає стягненню на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто в сумі 47 787,99 грн ((2548693+637173,25) * 1,5%).

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.02.2018 № в частині податкового зобов'язання в сумі 2 548 693 грн, штрафної (фінансової) санкції в сумі 637 173,25 грн, всього в сумі 3 185 866,25 грн.

3. В решті позову - відмовити.

4. Стягнути на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АЛІТ» понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 47 787,99 (сорок сім тисяч сімсот вісімдесят сім грн 99 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві.

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АЛІТ" (ідентифікаційний , адреса: 03057, м.Київ, ВУЛИЦЯ МОЛДАВСЬКА, будинок 2, ПРИМІЩЕННЯ 120, офіс 102).

ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДФС у м. Києві (ідентифікаційний , адреса: 04655, м.Київ, ВУЛИЦЯ ШОЛУДЕНКА, будинок 33/19).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст складено та підписано 18.01.2019.

Суддя П.О. Григорович