Справа № 160/9724/18
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2019-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2019 року Справа № 160/9724/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коренева А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2.) звернулась до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області) в якій просила:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови здійснення перерахунку ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2018 по 31.07.2018 року на підставі довідки виданої Дніпропетровським апеляційним господарським судом від 13.08.2018 року №05-44/172;
зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2, щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, як судді у відставці, у розмірі 82% суддівської винагороди працюючого судді без обмеження граничного розміру, починаючи з 01.01.2018 по 31.07.2018 року, на підставі довідки Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.08.2018 року №05-44/172 з урахуванням раніше виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка ОСОБА_2 працювала суддею і після виходу у відставку (наказ голови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.11.2010) їй з 01.12.2010 року призначена пенсія державного службовця на підставі ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року №2863-ХІІ, що діяла на той час. З 01.01.2018 у зв'язку із прийняттям Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» від 15.05.2018 №2415-VІІІ (далі - Закон №2415-VІІІ), яким були внесені зміни до абз. 2 п.3 розділу ІІ Закону №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» слово та цифра «1600 грн.» замінено словами та цифрами «прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року». У вересні 2018 року позивачка звернулась до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного грошового утримання, додавши довідку Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.08.2018 року №05-44/172 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці. Письмової відповіді на заяву вона не отримала, але 08.10.2018 року їй було перераховано довічне грошове утримання за жовтень цього року та різницю за серпень-вересень, які розраховані на підставі довідки суду № 05-44/172 від 13.08.2018 року. Не погодившись з частковим перерахунком, позивачка звернулась 02.11.2018 року до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2018 року та просила перерахувати та виплати різницю в розмірі виплат за січень-липень 2018 року.
Позивач вважає, що відмова відповідача в здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.01.2018 по 31.07.2018 порушує його конституційні права, свободи та інтереси та є протиправною, оскільки зміна розміру складових суддівської винагороди настала з 01.01.2018.
З наведених підстав просить позовні вимоги задовольнити повністю.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.12.2018, відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
В поданому до суду відзиві від 10.01.2019 року №1132/19 відповідач позовні вимоги ОСОБА_2 не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з тих мотивів, що правові підстави для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 відсутні, оскільки Закон України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» від 15.05.2018 №2415-VІІІ набрав чинності з 22.07.2018 та не має зворотної дії в часі. Відповідно, заява від 02.11.2018 року, ОСОБА_2 здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці з 01.08.2018 року.
Враховуючи вимоги статті 263 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 є суддею у відставці, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та одержує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.
Позивачка звернулась до відповідача із заявою, у якій просила здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.08.2018 №05-44/172. За вказаною заявою Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.08.2018.
02.11.2018 позивачка звернулась до відповідача із заявою, у якій просила здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.08.2018 №05-44/172 за період січень-липень 2018 року.
Листом від 12.11.2018 №817487-18 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивачку, що Закон №2415-VІІІ набрав чинності 22.07.2018 та не має зворотної дії в часі, відтак перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці проводиться з 01.08.2018року.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин першої - третьої статті 138 Закону № 2453-VІ (у його первісній редакції) суддя, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу» або, за його вибором, щомісячне довічне грошове утримання. Суддя у відставці, який не досяг пенсійного віку, отримує неоподатковуване щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу». Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.
Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VІ були внесені зміни до Закону №2453-VІ, відповідно до яких частина третя статті 138 Закону №2453-VІ була викладена у такій редакції: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді».
Проте, рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 №3-рп/2013 у справі №1-2/2013 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абзацу другого пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, частину третю статті 138 Закону №2453-VI (у редакції Закону № 3668-VI).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 133 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Поняття суддівської винагороди, визначене ч. 2 ст. 133 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», є комплексним, а перелік зазначених її складових є сталим та вичерпним.
Таким чином, враховуючи положення ст. 133 Закону № 2453-VI від 07.07.2010, іншого визначення поняття грошового забезпечення суддів діюче законодавство не передбачає.
02 червня 2016 року прийнято Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII), який набрав чинності 30 вересня 2016 року.
Пунктом 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII встановлено, що після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Згідно з ч. 1 ст. 135 Закону № 1402-VIII, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (ч. 2 ст. 135 Закону № 1402-VIII).
Отже, враховуючи вимоги Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судді у відставці виплачується за його вибором щомісячне довічне грошове утримання, у максимальному розмірі 90% заробітної плати (суддівської винагороди) судді, яка обчислюється з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Тобто, розмір довічного грошового утримання безпосередньо пов'язаний із розміром суддівської винагороди.
Отже, законодавством, чинним станом на час призначення щомісячного грошового утримання позивачці, так і чинним на час звернення до пенсійного фонду з відповідною заявою про здійснення перерахунку, передбачено чіткий перелік складових, що входять в обчислення суддівської винагороди та відповідно щомісячного довічного грошового утримання судді.
Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Зазначене свідчить про те, що в разі зміни розміру складових суддівської винагороди, які визначені статтями Законів України «Про судоустрій та статус суддів», позивач має право на перерахунок раніше призначеного довічного грошового утримання.
Відповідно до частини четвертої статті 142 чинного Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII) у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774-VІІІ, який набрав чинності 01.01.2017, установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.
22.07.2018 набрав чинності Закон №2415-VІІІ, відповідно до якого в абзаці другому пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774-VІІІ слово та цифри «1600 гривень» замінено словами та цифрами «прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року».
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 №2246-VIII з 01.01.2018 встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1762,00 грн.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Порядку №3-1 до заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.
Отже, вищенаведені положення Порядку №3-1 чітко регулюють порядок проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та передбачають, що такий перерахунок повинен проводитись з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою, на підставі поданої заяви про перерахунок та відповідної довідки про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.
Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки з 01.01.2018 у зв'язку із прийняттям Закону №2415-VІІІ змінився посадовий оклад судді апеляційного суду, тому раніше призначене щомісячне довічне грошове утримання позивачки як судді у відставці підлягає перерахунку.
Суд звертає увагу, що відповідач не заперечує право позивача на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у зв'язку із прийняттям Закону №2415-VІІІ, а спір між сторонами виник лише щодо дати, з якої такий перерахунок повинен бути здійснений.
З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області безпідставно та протиправно відмовлено ОСОБА_2 у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки від 13.08.2018 №05-44/172, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.
Щодо вимог ОСОБА_2 про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 01.01.2018, виходячи з розміру суддівської винагороди, яка враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці на підставі довідки Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.08.2018 №05-44/172 то суд вважає, що вона також підлягає задоволенню в частині, оскільки є похідною від основної позовної вимоги.
На позицію суду, при визначенні дати, з якої здійснюється перерахунок щомісячного довічного утримання судді у відставці, необхідно керуватися пунктом 4 Порядку №3-1, відповідно до якого перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою, та враховуючи, що зміна розміру складових суддівської винагороди відбулася з 01.01.2018, тому саме з 01.02.2018 раніше призначене щомісячне довічне грошове утримання позивача як судді у відставці підлягає перерахунку.
Суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, в тому числі позивачу, має проводитися з 01.08.2018 (тобто, з 1 числа місяця, наступного за місяцем, у якому набрав чинності Закон №2415-VІІІ), оскільки частиною четвертою статті 142 чинного Закону №1402-VIII встановлено, що перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання ставиться у залежність від зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, а відтак, оскільки зміна посадового окладу як складової суддівської винагороди відбулася з 01.01.2018, тому з 01.02.2018 (тобто, з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою) позивачці повинен був здійснений перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Крім того, суд враховує, що Закон №2415-VІІІ, який набрав чинності 22.07.2018, викладено у такій редакції, яка дозволяє застосовувати як розрахункову величину мінімальної заробітної плати прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017.
Разом з тим, при вирішенні справи суд враховує правову позицію, викладену у рішеннях Конституційного Суду України від 20.03.2002 №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій, від 01.12.2004 №19-рп/2004 у справі про незалежність суддів як складову їхнього статусу, від 11.10.2005 №8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання, від 22.05.2008 №10-рп/2008 у справі щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України, від 03.06.2013 №3-рп/2013 у справі щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці та від 08.06.2016 №4-рп/2016 у справі про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці, у яких Конституційний Суд України зазначив, що конституційний принцип незалежності суддів забезпечує важливу роль судової влади в механізмі захисту прав і свобод людини і громадянина та є запорукою реалізації права на судовий захист, передбаченого частиною першою статті 55 Основного Закону України; положення Конституції України стосовно незалежності суддів, яка є невід'ємним елементом статусу суддів та їх професійної діяльності, пов'язані з принципом поділу державної влади та обумовлені необхідністю забезпечувати основи конституційного ладу й права людини, гарантувати самостійність і незалежність судової влади; гарантії незалежності суддів як необхідні умови здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом встановлені у базових законах з питань судоустрою, судочинства, статусу суддів, мають конституційний зміст і разом з визначеними Основним Законом України складають єдину систему гарантій незалежності суддів та повинні бути реально забезпечені; конституційний статус судді дає підстави ставити до судді високі вимоги і зберігати довіру до його компетентності та неупередженості, передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя; однією з гарантій незалежності суддів є їх належне матеріальне та соціальне забезпечення, зокрема надання суддям за рахунок держави суддівської винагороди, а суддям у відставці - щомісячного довічного грошового утримання або пенсії за вибором.
Крім того, Конституційний Суд України у свої рішеннях покликається на норми Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10.07.1998, відповідно до яких рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1), статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4), а також на рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 13.10.1994 № (94)12, від 17.11.2010 №(2010)12, згідно з якими кожна держава має забезпечити відповідність статусу і винагороди суддів гідності їхньої професії та відповідальності, яку вони беруть на себе; суддівська винагорода має бути достатньою, щоб захистити суддів від дії стимулів, через які можна впливати на судові рішення; мають існувати гарантії виплат у зв'язку з відставкою суддів, які мають відповідати попередньому рівню оплати праці суддів.
З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачці у здійсненні перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.08.2018 №05-44/172, проте правильним для перерахунку є період з 01.02.2018 по 31.07.2018, тому з наведених вище мотивів та підстав, враховуючи, що позивачка фактично оскаржує дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку, виходячи із наданих суду частиною другою статті 245 КАС України повноважень, взаємопов'язані позовні вимоги необхідно задовольнити частково шляхом прийняття судом рішення про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку раніше призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.02.2018 по 31.07.2018 на підставі вказаної довідки Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.08.2018 №05-44/172 та зобов'язання відповідача здійснити такий перерахунок.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 704,80 грн., сплачений згідно з квитанцією від 19.12.2018 №1448-4558-8442-3534.
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись статтями 139, 243, 245, 246, 255, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_2 (РНОКПП-НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області- задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови здійснення перерахунку ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.02.2018 по 31.07.2018 року на підставі довідки виданої Дніпропетровським апеляційним господарським судом від 13.08.2018 року №05-44/172;
Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату мені, ОСОБА_2, щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, як судді у відставці, у розмірі 82% суддівської винагороди працюючого судді без обмеження граничного розміру, починаючи з 01.02.2018 по 31.07.2018 року, на підставі довідки Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.08.2018 року №05-44/172 з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев