Справа № 0440/6881/18
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 січня 2019 року Справа № 0440/6881/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бондар М.В.
при секретарі судового засідання Бурцевій Я.Е.
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач), в якій просить (з урахуванням уточненої позовної заяви):
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії з 29.03.2018 року;
- зобов'язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 період здійснення ним підприємницької діяльності з 28.05.1997 року по 31.03.2001 року;
- призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з дня звернення із заявою, а саме з 29.03.2018 року.
В обґрунтування позову зазначено, що 29.03.2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років разом з усіма необхідними документами. Листом від 18.07.2018 року ГУ ПФУ в Дніпропетровській області відмовлено позивачу у призначенні пенсії, у зв'язку з відсутністю страхового стажу. Позивач оскаржив вказане рішення до начальника ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, у відповіді якого зазначено, що повернутись до вирішення питання щодо визначення права на пенсію за вислугу років можливо після отримання відповіді з Лівобережної ОДПІ м. Дніпра та надання до відділу з питань призначення та перерахунку пенсій №5 Головного управління оригіналів квитанцій про сплату коштів до Пенсійного фонду. Позивач вважає такі відповіді відповідача протиправними та такими, що не відповідають чинному законодавству.
Ухвалою суду від 17.09.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надано до суду відзив на позов, у якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог та в обґрунтування своєї позиції зазначив, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, у зв'язку з недостатністю страхового стажу. Відповідач зазначив, що підтвердження стажу роботи за період здійснення підприємницької діяльності до 01.07.2000 року можуть бути оригінали платіжних документів про сплату внесків до Пенсійного фонду.
Позивач надав відповідь на відзив, у якій підтримав позицію, що викладена у позові.
Ухвалою суду від 17.10.2018 року призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
19.11.2018 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до 30.11.2018 року для надання часу представнику позивача ознайомитись з матеріалами справи; 30.11.2018 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до 07.12.2018 року для надання додаткових доказів; 07.12.2018 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до 12.12.2018 року; 12.12.2018 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 04.01.2019 року.
В судовому засіданні 04.01.2019 року позивач та представник позивача підтримали позов та просили суд задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі.
Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 29.03.2018 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років.
Разом із заявою позивач надав копію трудової книжки НОМЕР_2, архівну довідку Національного архіву Латвії від 24.04.2018 року №LNA-6.2.4./5069, копію доповнення до особистого листка по обліку кадрів закордонного плавання; архівну довідку Латвійської судноплавної компанії від 10.05.2018 року №01/03-10/22, архівну довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 26.03.2018 року №126, довідку Лівобережної ОДПІ м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 22.05.2018 року №1309/6/04-64-13-01, копію свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи.
Листом від 18.07.2018 року №581/03-09/26 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії, обґрунтовуючи це тим, що «постановою №11-1 від 23.05.2018 року "Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду" було внесено доповнення до розділу II абзацу 3 у Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" такого змісту: "Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з січня 1998 року по 30 червня 2000 року, надається довідка про реєстрацію як суб'єкта підприємницької діяльності. Згідно наданих документів загальний стаж склав 25 років 01 місяць 13 днів, у тому числі стаж за вислугу років - 12 років 09 місяців 10 днів. Для визначення права на пенсію за вислугу років враховано період роботи за кордоном Латвійської Республіці по 09.02.1994 року». У зв'язку з тим, що не виконано умови вищезазначеної статті, у призначенні пенсії відмовлено (а.с. 15).
Позивач, не погодившись з відмовою відповідача у призначенні пенсії, 23.07.2018 року подав скаргу до начальника ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, у якій просив переглянути оскаржуване рішення та зарахувати до стажу роботу приватним підприємцем (а.с 17).
Позивач, не погодившись з відмовою відповідача про призначення пенсії за вислугу років, звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакцій, чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії - 29.03.2018 року; далі - Порядок №22-1).
Відповідно до пункту 1.1 Порядку №22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).
Абзацем 3 підпункту 2 пункту 2.1 Порядку №22-1 визначено, що період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.
Так, з аналізу вищевикладеного слідує, що для підтвердження періоду здійснення особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, має бути надана довідка із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.
Статтею 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" врегульовані питання персоніфікованого обліку у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.
Частиною першою статті 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що персоніфікований облік у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 року №794 затверджено Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування (далі - Положення №794) згідно пункту 1 якого, персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов'язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.
Відповідно до пункту 5 Положення №794 персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях.
Отже, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що довідка, якою може бути підтверджено здійснення особою підприємницької діяльності, надається органом Пенсійного фонду.
В той же час, відповідач у листі №581/03-09/26 від 18.07.2018 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 зазначив як підставу для відмови те, що редакція пункту 2.1 Порядку №22-1 була змінена, а саме зазначено, що для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб'єкта підприємницької діяльності. Таким чином, відповідач зазначив, що ОСОБА_1 не виконано умови вказаної статті.
Так, дійсно, постановою Правління Пенсійного фонду України від 23.05.2018 року № 11-1 "Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України" внесені зміни до Порядку №22-1, відповідно до яких абзац третій підпункту 2 пункту 2.1 доповнено новим реченням такого змісту: «Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб'єкта підприємницької діяльності».
Проте, зазначені зміни до Порядку №22-1 набрали законної сили 17.07.2018 року, тобто через більш ніж три місяці після звернення позивача із заявою про призначення пенсії (29.03.2018 року).
Пунктом 4.1 Порядку №22-1 встановлено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.
Так, у пункті 4.2 Порядку №22-1 визначено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:
1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;
2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;
3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;
4) видає пам'ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.
Згідно з пунктом 4.3 Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Отже, з аналізу вищевикладеного вбачається, що відповідачем в порушення приписів Порядку №22-1 порушено строк прийняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії, поданої 29.03.2018 року (рішення прийнято 18.07.2018 року).
Крім того, відповідач у листі №581/03-09/26 від 18.07.2018 року посилався на норму, яка набрала законної сили вже після дати звернення позивача із відповідною заявою.
В силу приписів статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Станом на час розгляду цієї справи, відповідачем отримано відповідь на запит від Лівобережної ОДПІ. м. Дніпра та за результатами розгляду прийнято рішення, яке оформлене листом №518549-18/УКЦ від 24.10.2018 року.
Також, в судовому засіданні позивач підтвердив, що надасть відповідачу оригінали документів про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України, копії яких вже долучені до матеріалів пенсійної справи позивача (а.с.114-115). Позивач зазначив, що надав би оригінали і раніше, якби фахівці відповідача на час розгляду заяви позивача повідомили його про необхідність подання оригіналів.
З огляду на зазначене, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про відсутність у відповідача перешкод щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 29.03.2018 року та прийняття рішення у відповідності до вимог чинного законодавства України.
Статтею 58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення» визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий стаж позивача.
З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії (переведення з одного виду пенсії на інший) та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов висновку про зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 29.03.2018 року про призначення пенсії за вислугу років з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.
Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог у розмірі 352,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 29.03.2018 року з урахуванням висновків суду.
У задоволенні іншої частини позову - відмовити.
Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України судові витрати у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення в повному обсязі складено 14.01.2019 року.

Суддя М.В. Бондар