Справа № 826/8491/18
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8491/18 Суддя (судді) першої інстанції: Аверкова В.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача: Беспалова О. О.

суддів: Губської О. А., Парінова А. Б.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Андрущенко А. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Департаменту захисту економіки Національної поліції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2018 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: 12 годин 11 хвилин, дата складання повного тексту не зазначена) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України, управління захисту економіки в Луганській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до управління захисту економіки в Луганській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльності управління захисту економіки в Луганській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо неоформлення у місячний строк після завершення виконання майором поліції ОСОБА_1 завдань по забезпеченню проведення антитерористичної операції відповідних документів та ненадання їх на розгляд Антитерористичного Центру при Службі безпеки України для подальшого включення в наказ «Про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності та територіальної цілісності України в районах про антитерористичній операції на території Луганської та Донецької областях», який є підставою для надання статусу учасника бойових дій відповідно до вимог Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і приймали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 р. № 413; зобов`язання управління захисту економіки в Луганській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України належним чином оформити документи, які підтверджують факт виконання майором поліції ОСОБА_1 завдань по забезпеченню проведення антитерористичної операції та надати їх на розгляд Антитерористичного Центру при Службі безпеки України для подальшого включення в наказ «Про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності та територіальної цілісності України в районах антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областях», який є підставою для надання статусу учасника бойових дій відповідно до вимог Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і приймали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 р. № 413.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2018 року року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Свої вимоги апелянт з посиланням на Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції, затвердженого наказом МВС України від 24.12.2015 р. № 1625 (далі Положення № 1625) обґрунтовує тим, що під час перебування позивача в управлінні захисту економіки в Луганській області були підготовлені індивідуальний план, звіт та відгук-характеристика, що дає підстави вважати, що позивач перебував саме на стажуванні на посаді оперуповноваженого міжрайонного відділу № 1 (м. Сєвєродонецьк), всупереч висновку суду першої інстанції.

Також апелянт зазначає, що у відповідності до ст. 13 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» від 20.03.2003 р. № 638-IV (далі Закон № 638) працівники правоохоронних органів, військовослужбовці та інші особи, які залучаються до антитерористичної операції, на час її проведення підпорядковуються керівнику оперативного штабу.

Таким чином, апелянт вважає, що оскільки індивідуальний план стажування позивача не передбачав його підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління АТО, а також виконання завдань, безпосередньо пов`язаних з проведенням заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності, у позивача відсутні підстави для отримання статусу учасника бойових дій.

Апелянт вказує, що у період стажування позивач неодноразово здійснював виїзд до першої лінії розмежування м. Попасна та смт. Новотошківське у зв`язку з проведенням негласних слідчих дій, оперативно-розшукових заходів.

Апелянт зазначає, що позивач, крім іншого, звертався за отриманням довідки до УЗЕ в Луганській області, що не є юридичною особою та не має права видавати будь-які довідки від імені Департаменту.

Однак суд першої інстанції цим повноваженням оцінки не надав.

Апелянт звертає увагу на ч. 2 ст. 5 Закону № 638, якою визначено, що Міністерство внутрішніх справ України спільно з Національною поліцією організовує боротьбу з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування яких віднесене законодавством України до компетенції Національної поліції; надає Антитерористичному центру при Службі безпеки України необхідні сили і засоби; забезпечує їх ефективне використання під час проведення антитерористичних операцій.

Апелянт звертає увагу, що матеріалами справи не підтверджується, що злочин, передбачений ч. 5 ст. 191 КК України (привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем), вчинявся посадовими особами ПП «Бліц-Буд» з терористичною метою.

Відзив до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, осіб, що з`явилися, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржуване рішення суду скасувати з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом від 22.08.2017 р. № 882 «Про організацію стажування працівників ДЗЕ» позивача було відряджено для проходження стажування з 28.08.2017 р. до 27.12.2017 р. до управління захисту економіки в м. Сєвєродонецьк Луганської області на 122 дні (а. с. 17 19).

За період перебування в Луганській області позивач неодноразово здійснював виїзди до лінії розмежування в район м. Попасна, м. Старобільськ, та с. Нижньотепле Луганської області для проведення усіх необхідних слідчих дій та виконання доручень по кримінальних провадженнях, досудове розслідування яких здійснювалося працівниками УЗЕ у Луганській області, що підтверджується рапортами начальника МВ №1 (м. Сєвєродонецьк) УЗЕ в Луганській області ДЗЕ НПУ, підполковником поліції Немировським Є. В. (а. с. 21 38).

Після завершення відрядження позивач звернувся до начальника УЗЕ в Луганській області з заявою про надання інформації щодо формування документів та подальшого їх скерування до Антитерористичного Центру при Службі безпеки України для включення позивача у відповідний наказ «Про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областях» та надання статусу «Учасника бойових дій».

Листом від 25.01.2018 р. № 686/39/111/01-2018 «Про надання інформації» відповідач повідомив позивачу про відсутність підстав у видачі довідки про безпосередню участь ОСОБА_1 в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 75 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. № 580-VIII (далі закон № 580) післядипломна освіта поліцейських здійснюється на загальних засадах, визначених Законом України «Про вищу освіту», з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, і складається з: 1) спеціалізації; 2) перепідготовки; 3) підвищення кваліфікації; 4) стажування.

Порядок організації післядипломної освіти поліцейських установлює Міністерство внутрішніх справ України з урахуванням положень цього та інших законів.

Згідно з пунктом 1 розділу І Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ від 24.12.2015 р. № 1625, цим Положенням визначаються організаційно-правові засади організації післядипломної освіти працівників Національної поліції України (далі - поліція), що проходять службу (працюють) на посадах, які за класифікацією професій належать до категорій керівників, професіоналів, фахівців та робітничих кадрів (далі - працівники поліції).

Метою післядипломної освіти є задоволення індивідуальних потреб працівників поліції в особистому професійному зростанні, забезпечення потреб держави у кваліфікованих кадрах високого рівня професіоналізму та культури, здатних компетентно і відповідально виконувати свої функції (пункт 3 розділу І Положення).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ даного Положення одним із видів післядипломної освіти є стажування, яке передбачає набуття працівником поліції досвіду виконання завдань і обов`язків певної професійної діяльності або галузі знань.

Згідно з пунктом 1 розділу ІХ Положення стажування працівників поліції здійснюється з метою формування і закріплення на практиці професійних знань, умінь, навичок і компетенцій, здобутих у результаті теоретичної підготовки.

Пунктом 2 розділу ІХ Положення визначено вичерпний перелік працівників поліції, які згідно з законом зобов`язані пройти стажування, зокрема:

- працівники поліції, які зараховані до кадрового резерву,

- для просування по службі;

- працівники поліції, які вперше призначені на посади керівного складу Національної поліції України;

- інші працівники поліції - при призначенні на нову посаду.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач не обіймає керівну посаду. Докази просування позивача по службі з травня 2017 року в матеріалах справи відсутні.

Відтак колегія суддів повністю підтримує позицію суду першої інстанції, що відрядження позивача в зону АТО жодним чином не пов`язане з післядипломною освітою.

Натомість, предметом спору є наявність у позивача права на отримання статусу учасника бойових дій, що регламентується Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженим постановою КМ України від 20.08.2014 р. № 413 (далі Порядок).

Так на момент повернення позивача з відрядження (28.12.2017 р.) вказаний Порядок визначав таке.

Згідно абз 2 п. 2 Порядку статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Згідно п. 4 Порядку підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення:

- витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

У відповідності до п. 5 Порядку рішення про надання та позбавлення статусу учасника бойових дій приймається, зокрема, комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мін`юсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС (далі - комісія).

Рішення щодо утворення комісії та положення про неї затверджується відповідним міністерством, центральним органом виконавчої влади та іншим державним органом, зазначеним в абзаці другому цього пункту.

Згідно п. 6 Порядку для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзацах другому та третьому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи із зазначених у пункті 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації розташоване безпосередньо у районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками підприємств, установ та організацій подаються на розгляд комісії не раніше ніж через 30 календарних днів після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації чи призначення їх на відповідні посади.

Вказана норма передбачає обов`язок органу Нацполіції подати відповідні документи не до Антитерористичного Центру при Службі безпеки України, а до відповідної комісії, якою є комісія Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України згідно наказу МВС України від 23.05.2016 р. № 405.

Відтак в розумінні ч. 2 ст. 19 Конституції України суд першої інстанції прийшов до хибних висновків про бездіяльність відповідача в частині неподання документів до Антитерористичного Центру при СБ України, оскільки такий обов`язок Порядком не встановлений.

Належним способом захисту порушеного права, на думку суду апеляційної інстанції, є зобов`язання органу Нацполіції подати відповідні документи саме до Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України згідно наказу МВС України від 23.05.2016 р. № 405.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом приймаються в якості належних.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його скасування.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту захисту економіки Національної поліції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України, управління захисту економіки в Луганській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя О. А. Губська
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 17.01.2019 року)