Справа № 203/3276/18(2-а/0203/89/2018)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2019-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 січня 2019 року м. Дніпросправа № 203/3276/18(2-а/0203/89/2018)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Суховарова А.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції Нацональної поліції України на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2018 року (суддя суду 1 інстанції ОСОБА_1О.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у місті Дніпрі ОСОБА_3 про скасування постанови про притягнення до аміністративної відповідальності,закриття провадження у справі про адміністартивне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у місті Дніпрі ОСОБА_3, в якому просив скасувати постанову відповідача по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечння безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАВ « 598313 від 14.09.2018 про застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову серії ЕАВ №598318 від 14 вересня 2018 року, ухвалену інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції у місті Дніпрі ОСОБА_3 за частиною першою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2. Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2, на підставі пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що відповідач розглянув справу про адміністративне правопорушення вчинене позивачем, з дотриманням всіх вимог чинного законодавства. Так, після виявлення факту порушення вимог ПДР України відповідачем було встановлено особу правопорушника, ступінь його вини, позивачу були розяснені його права, якими користується особа, що притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи.

У відповідності до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що 14.09.2018 року постановою інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у місті Дніпрі ОСОБА_3 до ОСОБА_2 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за скоєння адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 121 КУпАП. (а.с. 5)

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, позивач 14.09.2018 о 19:47, на вул. Сєрова в м. Дніпрі, керував автомобілем марки «Opel» (реєстраційний номер АЕ3234ЕМ), з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла у темну пору доби, порушивши приписи підпункту 31.4.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі Правила), вчинивши правопорушення, передбачене частиною першою статті 121 КУпАП.

У відповідності з підпунктом «в» підпункту 31.4.3 пункту 31.4 Правил забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності такої технічної несправності, як вихід з ладу лампи лівої фари в режимі ближнього світла.

За змістом пункту 31.5 Правил у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандарті.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Судом встановлено з пояснень позивача, що14.09.2018 позивач почав експлуатацію свого автомобіля у справному стані, і лише під час руху лампа лівої фари вийшла з ладу. При цьому, після зупинки автомобіля інспектором позивач усунув несправність на місці.

Так, відповідачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано доказу, яким би було зафіксовано та підтверджено порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху та наявності встановлених законодавством підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов'язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційного Суду України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. (п. 4.1)

Оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачаться на її користь, суд дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення та як наслідок неправомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Нацональної поліції України - залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили 17.01.2019 та за приписами частини 3 статті 272 КАС України є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 17.01.2019.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя Ю.В. Дурасова

суддя А.В. Суховаров